Справа №202/2005/18
Провадження №2/200/3040/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В позовній заяві ставила питання про встановлення факту проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого, 01 березня 2016 року, який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої 03 квітня 2003 року, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном.

09.11.2018 року позовні вимоги було збільшено та позивач просила: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року, після смерті його матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 03 квітня 2003 року, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом зі спадкодавцем її батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року на час відкриття спадщини після його смерті; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є онукою ОСОБА_4, яка померла 03 квітня 2003 року. Після смерті баби відкрилась спадщина на все належне їй майно. На день її смерті залишилось спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровськ), яка належить ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 було отримано Обмінний Ордер №3269 від 02 грудня 1981 року на право заняття двокімнатної квартири №12, що розташована в будинку №7 по вулиці Батумська в місті Дніпро (Дніпропетровськ), житловою площею 29,3 кв. метри, зі складом сімї дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (син).

Вказаний ордер був виданий Бюро по обміну житлової площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі протоколу засідання комісії по обміну житлової площі №48 від 02.12.1981 року.

У відповідності до довідки, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельного кооперативу» «Авангард» від 23.09.2016 року, ОСОБА_4 була членом ОК ЖСК №66 «Авангард» по вулиці Батумській, будинок №7 з 31.12.1981 року і володільцем квартири №12. Сума кредиту (пайовий внесок) за вказану квартиру повністю погашена.

Однак, за життя ОСОБА_4 не зареєструвала за собою право власності на вказане майно в уповноваженому реєстраційному органі.

ОСОБА_4 заповіт за свого життя складено не було.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_4 у спірній квартирі проживав з нею її син ОСОБА_3 (батько позивачки), що підтверджується довідками, виданими ОК ЖСК №66 «Авангард», який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

01 березня 2016 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3. На час його смерті у спірній квартирі з ним проживала ОСОБА_1, що підтверджується довідками, виданими ОК ЖСК №66 «Авангард». Позивач мешкала в цій квартирі разом з батьком та бабою до моменту їх смерті та вважає, що фактично прийняла спадщину у вигляді вищевказаної квартири.

14.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та її бабусі ОСОБА_4

24 травня 2017 року Державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємиця не звернулася з заявою у встановлений законом термін і відсутній будь-який факт прийняття спадщини останньою після смерті спадкодавця.

Відповідач по справі ОСОБА_2 син ОСОБА_4 разом з нею не проживав, спадщину після її смерті фактично не приймав, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року справу прийнято до провадження Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська та призначено її до розгляду на 13.11.2018 року.

Позивач у судове засідання не з'явилась, її представник надала суду письмову заява, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу у відсутність позивача та її представника, задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року у справі №202/3734/17 вже встановлені та підтверджені обставини родинного звязку ОСОБА_1 з спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Так, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є дочкою ОСОБА_3.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 03 квітня 2003 року.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, є сином ОСОБА_4 та рідним братом батька ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

25 вересня 2009 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, та змінила прізвище із «Звєздова» на «Міхно».

03 квітня 2003 року померла бабуся ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно обмінного Ордеру №3269 від 02 грудня 1981 року, ОСОБА_4 було надано право заняття двокімнатної квартири №12, що розташована в будинку №7 по вулиці Батумська в місті Дніпро (Дніпропетровськ), житловою площею 29,3 кв. метри, зі складом сімї дві особи: ОСОБА_4 та син - ОСОБА_3.

Згідно довідки ОК «ЖБК №66 «Авангард» від 08 листопада 2017 року в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 у період до 1981 року проживала ОСОБА_8 та її син ОСОБА_9.

В результаті проведеного обміну ОСОБА_8 переїхала у квартиру, в якій проживала ОСОБА_4, а ОСОБА_4 переїхала у квартиру за адресою: АДРЕСА_3, пайовий внесок за вказану квартиру сплачено повністю.

Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У відповідності до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_4 (Дніпропетровськ) разом із спадкодавцем був зареєстрований та проживав з нею її син ОСОБА_3, що підтверджується довідками, виданими ОК ЖБК №66 «Авангард», який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Після смерті своєї матері ОСОБА_3 залишився проживати у вищевказаній квартирі, де і проживав в подальшому аж до своєї смерті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), діючої на той час, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

У відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 (чинній на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Вказане, також, викладено в п. 3.3 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009, виданих Науково-експертною радою з питань нотаріату Департаменту нотаріату та реєстрації адвокатських об'єднань Міністерства юстиції України, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України.

ОСОБА_3, після смерті своєї матері ОСОБА_4, фактично вступив в управління (володіння) спадковим майном, оскільки від спадщини не відмовився та станом на дату смерті своєї матері проживав разом з ним за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_5 і проживав там аж до своєї смерті.

01 березня 2016 року помер батько позивачки - ОСОБА_3.

Оскільки при житті спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не склав, то у відповідності до ст. 1258 ЦК України, на час відкриття спадщини право на спадкування за законом має його дочка ОСОБА_1. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Починаючи з 2002 року та по день смерті ОСОБА_3 ОСОБА_10 ОСОБА_11 постійно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 (спадкодавцем) на час відкриття спадщини у квартирі № 12, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, буд 7, що підтверджується довідками ОК ЖБК №66 «Авангард» від 03 жовтня 2016 року та від 08 листопада 2017 року.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину, яка складається із квартири №12, розташованої в будинку №7 по вулиці Батумській в місті Дніпро (Дніпропетровськ), що відкрилась після смерті батька ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживала із спадкодавцем (своїм батьком) у квартирі №12, розташованій в будинку №7 по вулиці Батумській в місті Дніпро (Дніпропетровськ), де і до теперішнього часу проживає, то вважається, що вона прийняла спадщину.

Відповідно до п.1 ч.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо простійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Частиною 2 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами

позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Аналізуючи вказану вище Постанову Пленуму Верховного Суду України можна однозначно дійти висновку, що зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ст.ст.1297, 1299 ЦК України щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положення ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Оскільки ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_4 та дочкою спадкодавця ОСОБА_3, приймаючи до уваги доведеність належними та допустимими доказами факту проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при поданні позову до суду не сплачувався судовий збір, останній слід віднести за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 5, 12, 81, 141, 142, 200, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 /49074, АДРЕСА_6, РНОКПП / до ОСОБА_2 /49042, м.Дніпро, ж/м Тополя-3, буд.56 кв.133, РНОКПП суду не відомий/, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області /49081, м.Дніпро, пр.Слобожанський, 8/ про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року, після смерті його матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 03 квітня 2003 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом зі спадкодавцем її батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва