ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 725/3284/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 вересня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.

встановив:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовами.

Просила:

- розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №58;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 червня 2018 року об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовами ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 вересня 2018 року позови задоволено.

Розірвано шлюб укладений між нею та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №58.

Стягнуто з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 20 червня 2018 року до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 20 червня 2018 року до повноліття дитини.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині. яка оскаржується з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В статті 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів апеляційний суд враховує також встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року 1944 гривні, а також визнання відповідачем позову щодо стягнення аліментів в зазначеному розмірі.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 липня 2006 року серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свого сина ОСОБА_3, а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти.

Однак, суд вважає помилковим висновок суду про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/2 частки його доходів.

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов.

З аргументів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 визнає позов в частині стягнення аліментів, однак не погоджується з їх розміром, який встановлений судом в розмірі 1/2 частки від його доходів.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач пояснив, що копію позовної заяви він отримав в суді за десять хвилин до судового засідання та не мав реальної можливості ознайомитись з нею.

Згідно частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно частини 1, 2 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частин 1, 2 статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не подавав до суду першої інстанції письмову заяву про визнання позову.

Частиною 2 статті 206 ЦПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

З звукозапису судового засідання від 27 вересня 2018 року вбачається, що суд першої інстанції в порушенні правила, закріпленого в частині 2 статті 206 ЦПК України, не роз'яснив відповідачу наслідки такої процесуальної дії, як визнання позову.

Відповідно до частини 3 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визнання позову ОСОБА_2 щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання однієї дитини в розмірі 1/2 частки його доходів суперечити правам та інтересам відповідача, оскільки такий розмір аліментів є для нього надмірним.

З довідки про доходи ОСОБА_2 вбачається, що він працює в комунальному підприємстві «Чернівціводоканал» та його заробітна плата за період з 1 квітня по 30 вересня становила 34 257 гривень 24 копійки (а.с.41).

Враховуючи обставини, передбачені статті 182 СК України, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, рівність обов'язків батьків щодо утримання дитини, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягнення з відповідача слід визначити в розмірі 1/3 частки доходів ОСОБА_2

Суд першої інстанції в порушення вимог статті 182 СК України визначив мінімальний розмір аліментів.

При цьому суд не врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням.

При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів слід змінити.

Зокрема, розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 слід змінити з 1/2 частки всіх доходів відповідача на 1/3 частку всіх доходів.

З третього абзацу резолютивної частини рішення слід виключити слова «але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 вересня 2018 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінити.

Змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/2 частки на 1/3 частку всіх доходів відповідача.

Виключити з третього абзацу резолютивної частини рішення слова «але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 13 грудня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна