Справа № 405/7099/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Шевченко І.М.

при секретарі Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «СК «М-Лайф» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 200065584 від 15.07.2014 року, у вигляді заяви (оферти), укладений між нею та відповідачем - ПАТ «Банк Михайлівський».

Позов обґрунтовує тим, що 15.07.2014 року між нею та відповідачем було укладено вищезазначений договір, договір укладено у вигляді Заяви (оферти), яка разом з Умовами надання та обслуговування кредитів та Тарифами являє собою кредитний договір.

Відповідно до п.1.1 Заяви (оферти) позичальник побажав, щоб на його імя було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку гривня), що буде використовуватись в рамках Договору про Картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням Картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку. Основними параметрами Заяви (оферти) є: найменування продукту: прибуткова карта + кредитка (не іменна); тип картки: МС World; рахунок картки: 0301; кредитний ліміт: 1000 грн., при цьому встановлений розмір рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення sms-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках; максимальна ставка по ліміту: 58,8% річних (з розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного Ліміту протягом всього строку його дії) 89,56% Абсолютне подорожчання кредиту (в грошову виразі із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного Ліміту протягом всього строку його можливої дії) 24 568,53 грн.; програма страхування від нещасних випадків так; страховий тариф 1,5%.

Відповідно до п.1.3. Заяви (оферти) позичальник побажав, що для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити йому кредитний ліміт, в межах якого він має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту під операції з Карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 Цивільного кодексу України кредитування Рахунку Картки. Відповідно до п. 1.5.2. Заяви (оферти) позичальник побажав, що прийняттям (акцептом) Банком Заяви (оферти) про укладення Договору про Картку будуть дії Банку по відкриттю йому Рахунку Картки. Також відповідно до п.1.5.3. Заяви (оферти) позичальник побажав, що розмір Ліміту буде встановлений Банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених ним Банку. Відповідно до п. 1.5.4. Заяви (оферти) строк дії Ліміту під операції з Карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по картці).

Вважає, що при укладенні вищевказаного кредитного договору були порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що вбачається в наступному порушення норм встановлених ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Звертає увагу на те, що інформація, зазначена у ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання риків фінансових послуг» отримана ним від кредитора до підписання цього договору. Вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисне не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема їй не було надано ніяких Умов по картках як і Тарифів, як окремих документів для ознайомлення, вона їх не підписувала.

Відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 п. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. Вона не мала часу детально ознайомитися з кредитним договором за такий короткий строк.

Вважає, що даний договір містить безліч умов, які регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалася. Вона не мала можливості обєктивно оцінити та осмислити умови даного договору, виявити його недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які вона отримає в результаті підписання даної угоди. Зазначає, що вона не тільки не мала часу прочитати договір, а не могла це зробити фізично через дрібний шрифт договору. З урахуванням наведеного при укладенні кредитного договору через неналежну інформованість з боку відповідача та необізнаність вона не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності, так як не було належним чином детально розяснено працівниками банку їх умови.

Відповідно до п. 1.6. Заяви (оферти), що є частиною Кредитного договору вона начебто просила після укладення Договору про Картку та договору страхування в рамках вищевказаної програми страхування на підставі договірного списання в безготівковому порядку, здійснити/ювати щомісячне списання з Рахунку картки, в тому числі за рахунок наданого кредиту в рамках Ліміту та зарахувати на користь: страхової компанії, з якою укладено договір страхування, примірник якого передано Банку, суму страхової премії в розмірі встановленого в ОП Заяви відсотку від розміру заборгованості за Договором про Картку, встановленої в розрахункову дату згідно Умов по картках.

На підставі цього пункту Кредитного договору її було банком зобовязано укласти договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток № N8X200065584 від 15.07.2014 року. Даний договір укладено з ТОВ «Страхова компанія «М-Лайф», відповідно до п.2.3 Умов страхування місячний тариф становить 1,5%.

Як зазначено в Кредитному договорі та договорі страхування, такі послуги є ніщо інакше, як послуги з добровільного страхування, які Позичальник купує у продавця цих послуг із залученням кредитних коштів Банку, але прямий обовязок щодо такого страхування, відповідно до ст. 7 Закону України «Про страхування» не встановлений.

Також зазначає, що даний кредитний договір був типовим і як їй пояснили в банку, що якщо вона не погодиться на послуги з добровільного страхування, кредит не отримає.

Крім того, зазначає, що умова кредитного договору про третейське застереження, передбаченого зокрема п. 5 Заяви (оферти) не відповідає ч. 1 ст. 203 ЦК України щодо змісту правочину, також вказаний пункт договору не узгоджується із положеннями п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону Україні «Про третейські суди» від 11.05.2004 року № 1701-ІУ, зокрема про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України, оспорюваний п.5 Заяви (оферти) щодо третейського застереження є недійсним.

Підсумовуючи все вишевикладене, зазначає, що при укладанні Кредитного договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про третейські суди», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому.

Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, в п. 3 прохальної частини позову зазначено розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся. Причини неявки суду не сповістив..

Дослідивши матеріали справи, враховуючи викладені сторонами обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір про надання та використання платіжної картки № 200065584, позивач підписала заяву (оферту) № 200065584 на отримання кредиту в сумі 15 460,89 гривень та тарифи по продукту, який містить умову сплати щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно заяви (оферти) № 200065584 від 15.07.2014 року своїм підписом позивач підтверджує: відкриття на її імя поточного рахунку...з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випуск платіжної картки; для здійснення операцій за рахунком картки, сума якої перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити кредитний ліміт, в межах якого Позивач має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку картки; складовою та невідємною частиною договору про картку будуть являтися умови по картках та тарифи по картках, з якими позивач ознайомлена, повністю згодна, їх зміст зрозуміло, та положень зобовязується неухильно дотримуватись; прийняттям (акцептом) банком заяви (оферти) позивача про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю рахунку картки; пунктом 1.6. передбачено договірне списання в безготівковому порядку, здійснювати списання рахунку, в т.ч. за рахунок наданого кредиту в рамках ліміту та зарахувати на користь страхових компаній суму страхової премії у розмірі 1,5% щомісячно від розміру заборгованості за договором про картку.

Підписавши Заяву, позивач підтвердила, що належним чином ознайомлена з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та умовами кредитування і має повну інформацію щодо умов кредитування.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 6 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства.Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що відповідачем виконано умови договору, укладеного з позивачем, позивач також виконувала умови договору, користувалась платіжною карткою з 2014 року, що підтверджується наданими відповідачем виписками по особовим рахункам позивач (а.с. 26-195).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з п. 3.6 заяви позивач підтверджує, що ознайомлена з інформацією зазначеною в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з Правилами користування платіжною карткою (п.3.7 заяви).

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає такі вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочинів, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Заява (оферта) підписана позивачем та банком, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент підписання заяви (оферти) не заявляла додаткових вимог та в подальшому виконувала її умови протягом тривалого часу. Банк надав позивачеві документи, які передували укладенню заяви, у тому числі і щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках «Тарифи», підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування, в тому числі щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості та укладення договору страхування.

Як зазначено відповідачем на даний час, відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 200065584 від 15.07.2014 року заборгованість позивача перед ПАТ «Банк Михайлівський» становить: 14 069,81 грн. нарахованих процентів станом на 13.11.2018 року та 15 460,89 грн. облікованої заборгованості станом на 13.11.2018 року.

Стаття 588 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України визначає основний спосіб припинення зобовязання, а саме, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, як зазначено відповідачем на даний час на підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру ліквідації банку, продовжені повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, визначено уповноважених осіб по 12.07.2020 року. Починаючи з 23.05.2016 року банк здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати в розмірі 704,80 грн. з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з додатковою відповідальністю «СК «М-Лайф» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», пров. Рильський, 10-12/3 м. Київ, 01001.

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «СК «М-Лайф», вул.. Михайлівська, 21Б, н/п 34 м. Київ 01001.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4