10.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/1872/18
Провадження № 2о/205/72/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, територіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 березня 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року заяву залишено без руху, а заявнику запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, з метою усунення яких 12 квітня 2018 року заявником було подано виправлену заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що 1 червня 2017 року помер ОСОБА_3, який був її батьком. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ? квартири № 42 в буд. 14 на вул. Привокзальної в мкр Таромське у м. Дніпрі, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2004 року. Крім батька власниками квартири також є заявник та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 Заявник зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та останні півроку проживала разом з батьком до часу його смерті. Другою дніпровської держнотконторою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, у звязку з пропуском строку для її прийняття, про що була винесена постанова. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим 1 червня 2017 року, у квартирі АДРЕСА_1 в мкр. Таромське у м. Дніпрі, починаючи з 3 січня 2017 року і до часу відкриття спадщини 1 червня 2017 року. Заявник у своїй заяві справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Представник Другої дніпровської держнотконтори у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності свого представника.

Представник тергромади в особі ДМР у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 12).

У звязку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 заявник змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 13).

1 червня 2017 року ОСОБА_3 помер (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2004 року, виданого згідно розпорядження № 8588 від 26 квітня 2004 року, ? частину квартири № 42 в буд. 14 на вул. Привокзальної в мкр Таромське у м. Дніпрі (а.с. 8).

З метою отримання спадщини заявник звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Постановою від 1 лютого 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки нею пропущено строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а докази фактичного прийняття спадщини відсутні (а.с. 19).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно акта від 7 лютого 2018 року, складеного ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вбачається, що заявник з січня 2017 року по червень 2017 року проживала разом зі ОСОБА_3 та доглядала за ним (а.с. 18).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином, оскільки заявник позбавлена можливості реалізувати право на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 352 гривень 40 коп., який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 260, ч. 2 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНООКП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим 1 червня 2017 року, з 3 січня 2017 року до 1 червня 2017 року, за адресою: м. Дніпро, мкр Таромське, АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.С. Приходченко