Справа № 468/729/18-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

29.08.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі судді Муругова В.В., за участю секретаря Рижньової О.В., розглянувши в ході підготовчого засідання в залі суду в м. Баштанка по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Баштанського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

В ході обміну учасників справи заявами по суті справи відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив суд закрити провадження в даній справі в підготовчому провадженні, оскільки в провадженні Верховного Суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, а тому вважає, що провадження в даній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування необхідно закрити, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позивачі в заявах по суті справи заперечили можливість закриття з даних підстав провадження в даній справі.

З аналізу положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України слідує, що підставою для закриття провадження у справі є тотожність всіх вказаних в ній елементів, сторін, предмету спору та підстав спору. Відмінність хоча б одного з наведених вище елементів не дає суду законних підстав для закриття провадження у справі.

Предметом спору є об'єкт, з приводу якого ведеться спір між позивачем і відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору між сторонами є відповідні земельні ділянки, частини яких позивачі бажають отримати у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування фактично в широкому розумінні було все спадкове майно (спадщина), що залишилось після смерті ОСОБА_4, а предметом позову - вимоги про усунення певних спадкоємців від права на спадщину.

Обидва позови виникли з правовідносин щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_4, проте підставами спору у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування є відсутність, на думку позивача, у відповідачів прав на спадкування після смерті ОСОБА_4, а підставами спору у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є неможливість, на думку позивачів, оформитись через нотаріуса у своїх правах на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 Тому вказані справи не є тотожними за підставами спору.

За такого обидва позови повязані між собою, проте відсутні підстави для висновку про те, що винесене судове рішення, яке набрало законної сили в одній з них стосується тих саме підстав спору, що і спір в даній справі.

Таким чином відсутні законні підстави для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 200, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі №468/729/18-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовити.

СУДДЯ: