Постанова

Іменем України

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 545/1472/17

провадження № 61-1584св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Полтавського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2017 року у складі судді Потетій А. Г. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Кривчун Т. О.,

Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документів, в якій просив встановити факт належності йому трудової книжки, записів у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, записів у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати, записів в особових рахунках.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про залишення заявленої ним вимоги щодо встановлення факту належності трудової книжки - без розгляду, посилаючись на те, що за останнім його місцем роботи у трудовій книжці НОМЕР_2, виданій 07 лютого 1976 року на його ім'я, - змінено запис його по батькові на підставі пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від

29 липня 1993 року № 58.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня

2017 року заяву ОСОБА_4 в частині встановлення факту належності заявнику трудової книжки - залишено без розгляду з підстав передбачених пунктом 5 частини першої статті 207 ЦПК України.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт належності одній і тій же особі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Рунівщина Полтавського району Полтавської області, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) наступних документів:

- записів у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за

1955-1992 роки, за 1981-1992 роки, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати працівникам бригади № 1 за 1986-1990 роки Колгоспу «Зоря комунізму» стосовно «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4»;

- записів у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати працівникам бригади № 1 за 1980, 1990-1994 роки Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» стосовно «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4»;

- записів в особових рахунках працівників бригади № 1 за 1995-2000 роки Приватного сільськогосподарського підприємства «Зоря» стосовно «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4»;

- записів в особових рахунках працівників бригади № 1 за 1995-2000 роки Приватного сільськогосподарського підприємства акціонерного товариства «Зоря» стосовно «ОСОБА_4» та «ОСОБА_4».

Судові витрати покладено на заявника.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення заяви ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу та уточнення до апеляційної скарги Полтавського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відхилено.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня

2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу та уточнення до апеляційної скарги Полтавського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

14 грудня 2017 року Полтавське об?єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області через засоби поштового зв?язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Управління задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не дотримався позасудового порядку вирішення спору та не надав жодних доказів на підтвердження факту припинення діяльності організації.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У грудні 2017 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 545/1472/17 з Полтавського районного суду Полтавської області.

У квітні 2018 року матеріали цивільної справи № 545/1472/17 надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За приписами пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої ат апеляційної інстанцій) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а отже, його вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник не дотримався досудового порядку вирішення спору щодо зміни записів у трудовій книжці про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, - не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вимоги заявника в частині встановлення факту належності йому трудової книжки не були предметом судового розгляду, оскільки, як зазначено вище, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня

2017 року заяву ОСОБА_4 в цій частині вимог - залишено без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій).

Встановлено, що Колгосп «Зоря комунізму» (з 14 березня 1991 року КСП «Зоря», з 17 лютого 1996 року ПСП «Зоря», з 24 травня 2000 року ПСП АТ «Зоря») - припинив свою діяльність.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Полтавського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська