ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/168/18 Справа № 216/5361/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - приватне підприємство «Придніпровська паливно-енергетична компанія»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 березня 2018 року, ухваленого суддею Онопченком Ю.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 16 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року приватне підприємство «Придніпровська паливно-енергетична компанія» ( надалі - ПП«ППЕК» ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів власників ПП «ППЕК» від 01.03.2016 року, визнання недійсним змін до установчих документів у вигляді Статуту в новій редакції, визнання права на частину в статутному капіталі підприємства та інше.

Ухвалою Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року за заявою ОСОБА_1 забезпечено її позов, шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить підприємству; заборонено підприємству та іншим особам відчужувати будь-яким чином (в тому числі шляхом укладання договорів купівлі-продажу, міни, інших цивільно-правових договорів, внесення до статутних фондів інших юридичних осіб), обтяжувати будь-яким чином, передавати (в тому числі на умовах застави та ін.) будь-яким фізичним та юридичним особам майно, яке належить підприємству, заборонено реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають право перереєстрації корпоративних прав, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відносно підприємства, заборонено голові комісії з припинення або ліквідатору проведення будь-яких дій, направлених або пов'язаних з ліквідацією або припиненням діяльності підприємства.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області 19 жовтня 2016 року ухвалу про забезпечення позову скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову в задоволені заяви.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № і п. 2.2. статуту ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» предметом діяльності підприємства, зокрема, є оптова торгівля машинами та устаткуванням для добувної промисловості й будівництва, а також інші види діяльності.

За період дії заходів забезпечення позову, підприємство понесло реальні збитки у сумі 1260 000 грн. та упущену вигоду, завдану заходами забезпеченням позову в сумі 4227000 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 82 305 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 07 березня 2018 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «ППЕК» збитки, заподіяні забезпеченням позову, а саме реальні збитки в розмірі 1260000 грн. та упущену вигоду в розмірі 4227000 грн., а всього 5487000 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 82 305 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову ПП «ППЕК» в задоволенні позовних вимог.

В мотивування апеляційної скарги відповідач зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову представники ПП «ППЕК» не з'явились та не надали суду заперечення з обґрунтуванням можливих ризиків комерційної діяльності підприємства забезпеченням позову.

Судом не взято до уваги, що ухвала суду про забезпечення позову, згідно п.8.1 договору поставки є непереборною силою, що не залежить від волі ПП «ППЕК», стосовно належного виконання умов договору. Знаючи про існування ухвали суду ПП «ППЕК» не попередив контрагента, чекав на зарахування коштів за договором якого не міг виконати. Судом не перевірено, чи мав повноваження директор ПП «ППЕК» на укладання та підписання договору купівлі- продажу при обмеженні його повноважень на суму більше 50000грн. Вважає, що вирішене питання є передчасним, оскільки спірне питання, в забезпечення якого вжито відповідні заходи забезпечення позову не розглянуто.

У відзиву на апеляційну скаргу директор ПП «ППЕК», просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим. В апеляційній скарзі не викладено нових доказів чи факті, натомість посилання апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів власників ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» від 01.03.2016 року, визнання недійсним змін до установчих документів у вигляді Статуту в новій редакції, визнання майнового права на частину в статутному капіталі підприємства, зобов'язання підприємства внести зміні до свого Статуту, якими прийняти до складу власників підприємства.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2016 року за заявою представника позивача забезпечено позов, шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить підприємству; заборонено підприємству та іншим особам відчужувати будь-яким чином (в тому числі шляхом укладання договорів купівлі-продажу, міни, інших цивільно-правових договорів, внесення до статутних фондів інших юридичних осіб), обтяжувати будь-яким чином, передавати (в тому числі на умовах застави та ін.) будь-яким фізичним та юридичним особам майно, яке належить підприємству, заборонено реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають право перереєстрації корпоративних прав, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відносно підприємства, заборонено голові комісії з припинення або ліквідатору проведення будь-яких дій, направлених або пов'язаних з ліквідацією або припиненням діяльності підприємства ( а.с.10-11).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області 19 жовтня 2016 року ухвалу про забезпечення позову скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову в задоволені заяви ( а.с.12-15).

З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № і п. 2.2. статуту ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» видно, що предметом діяльності підприємства, зокрема, є оптова торгівля машинами та устаткуванням для добувної промисловості й будівництва, а також інші види діяльності, що не суперечать законодавству ( а.с.16-36).

Як видно з тексту договору купівлі-продажу № 23/05-16 від 23 травня 2016 року укладено між ПП «ППЕК» та ТОВ «Енергопромпостач» досягнуто домовленість про продаж виробничого обладнання згідно специфікації:

плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 30) вартістю 2 250 000 грн. 00 коп. без ПДВ;

плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 33) вартістю 3 000 000 грн. 00 коп. без ПДВ;

плавучий землесосний снаряд ЗРС-Г-ЛС-27 (№ 30) вартістю 1 750 000 грн. без ПДВ;

на суму 7 000 000 грн. без ПДВ, ціна з ПДВ - 8 400 000 грн.

Згідно із п. 4.3. вказаного договору остаточний термін оплати товару встановлено 25.07.2016 року. Відповідно до виписки по рахунку № 12 за 11.07.2016 року, який належить підприємству, зазначена сума за договором купівлі-продажу № 23/05-16 згідно з рахунком РзО-018 від 24.05.2016 року була зарахована на рахунок позивача 11.07.2016 року(а.с.37-40).

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу № 23/05-16 товар згідно специфікацій повинно бути передано покупцю за місцем знаходження обладнання в 10 (десяти) денний термін після зарахування коштів на поточний рахунок продавця, але оскільки 01 липня 2016 року судом за заявою відповідача було постановлено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме майно, яке належить підприємству на праві власності, товар передано не було.

Згідно із п. 6.6. договору купівлі-продажу № 23/05-16, якщо продавець з будь-яких причин, за виключенням обставин, передбачених Розділом 8 цього Договору, не передає товар протягом строку, передбаченого п. 2.1. цього Договору, цей Договір може бути розірваний в односторонньому порядку покупцем шляхом направлення повідомлення іншій стороні. ТОВ «Енергопромпостач» на адресу позивача було направлено повідомлення № 07-25-02 від 25 липня 2016 року про розірвання договору на підставі п. 6.6. в односторонньому порядку.

Пунктом 6.7. договору купівлі-продажу № 23/05-16 визначено, що продавець зобов'язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору на підставі п. 6.6. договору повернути сплачені за товар грошові кошти на поточний рахунок покупця та сплатити покупцю штраф у розмірі 15 (п'ятнадцяти) відсотків вартості товару. Відповідно до виписки по рахунку № 12 за 27.07.2016 року підприємство повернуло грошові кошти в сумі 8 400 000 грн. на рахунок ТОВ «Енергопромпостач» 27.07.2016 року. Штраф у розмірі 15% вартості товару, тобто 1260000 грн., сплачено на рахунок ТОВ «Енергопромпостач» після отримання претензії від ТОВ «Енергопромпостач» № 09-16-03 від 16 вересня 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку № 12 за 23.09.2016 року.

Плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 30) належить підприємству на праві приватної власності та був придбаний згідно з договором купівлі-продажу № 31-16 від 23 березня 2016 року за ціною 743 000 грн. 00 коп. без ПДВ з метою подальшого продажу. Факт сплати за договором купівлі-продажу № 31-16 підтверджується платіжними дорученнями № № 11885 та 11886 від 29 березня 2016 року. Згідно із видатковою накладною № РзО-004 плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 30) було передано у власність підприємства.

Плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 33) належить підприємству на праві приватної власності та був придбаний згідно з договором купівлі-продажу № 30-16 від 23 березня 2016 року за ціною 1 400 000 грн. 00 коп. без ПДВ з метою подальшого продажу. Факт сплати за договором купівлі-продажу № 30-16 підтверджується платіжними дорученнями № 11887 від 29 березня 2016 року, № 11908 від 30 березня 2016 року, № 11958 від 13 квітня 2016 року, № 12024 від 21 квітня 2016 року, № 12038 від 26 квітня 2016 року, № 12058 від 28 квітня 2016 року, № 12059 від 29 квітня 2016 року, № 12076 від 05 травня 2016 року, № 12101 від 12 травня 2016 року. Згідно із видатковою накладною № РзО-003 плавучий землесосний снаряд 350-50Л (№ 33) було передано у власність підприємства.

Плавучий землесосний снаряд ЗРС-Г-ЛС-27 належить підприємству на праві приватної власності та був придбаний згідно з договором купівлі-продажу № 29-16 від 23 березня 2016 року за ціною 630 000 грн. 00 коп. без ПДВ з метою подальшого продажу. Факт сплати за договором купівлі-продажу № 29-16 підтверджується платіжними дорученнями № № 11878 та 11883 від 29 березня 2016 року. Згідно із видатковою накладною № РзО-002 плавучий землесосний снаряд ЗРС-Г-ЛС-27 було передано у власність підприємства.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 22 ЦК України та ст.155 ЦПК України та дійшов висновку, що матеріалами справи доведено, що в результаті застосування заходів забезпечення позову позивачу ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» завдано реальні збитки та упущена вигода.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч. 1 ст. 155 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, завданих забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи доведено, що через обмеження що були застосовані ухвалою суду про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 у період з 01 липня 2016 року по 19 жовтня 2016 року підприємство не мало можливості реалізовувати свою підприємницьку діяльність та виконувати умови укладених договорів, через що ПП«ППЕК» завдано збитки, які мають бути компенсовані відповідачем.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів не може погодитися із доводами відповідача, що підприємством не вжито заходів для уникнення фінансових втрат, зокрема шляхом переговорів із контрагентом, оскільки, ці твердження ґрунтуються на припущеннях.

Отримані позивачем збитки та їх розмір підтверджені належними та допустимими доказами, посилання відповідача про вжиття чи не вжиття дій позивачем для їх зменшення є припущеннями.

Також колегія суддів не може погодитися з посиланнями апелянта на непереборну силу, дією якої вважає ухвалу суду про забезпечення позову. Адже непереборною силою є надзвичайна та невідворотна зовнішня подія, що позбавляє можливості за даних обставин запобігти негативним наслідкам її прояву. Непереборна сила є об'єктивним явищем, тобто подією, яка не залежить від волі, свідомості та бажання людини. При цьому ця подія, як правило, має стосовно діяльності суб'єкта зовнішній характер втручання. Надзвичайним визнається явище, яке перевищує все ординарне, типове і звичайне. Надзвичайність явищ може виявлятися в різних аспектах. Як правило, такі явища мають велику потужність та руйнівну силу, а їх виникнення є екстраординарною, несподіваною подією. У деяких випадках надзвичайність полягає в рідкості виникнення тієї чи іншої події, сильному первісному імпульсі або масштабності.

Ухвала суду про застосування заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 не можна віднести до непереборної сили, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

Частинами 1, 3 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Матеріалами справи доведено, що через застосовані заходи забезпечення позову, позивачу завдано збитки у вигляді сплаченого штрафу на рахунок ТОВ «Енергопромпостач» у розмірі 15% вартості товару, тобто 1260000 грн., після отриманної претензії від ТОВ «Енергопромпостач» № 09-16-03 від 16 вересня 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку № 12 за 23.09.2016 року, через неможливість провести оплату на виконання умов укладеного договору, оскільки було накладено арешти на рахунки підприємства.

А також позивач поніс збитки, у вигляді упущеної вигоди, яку міг реально одержати за звичайних обставин, якби право не було порушене, через накладений арешт на рухоме майно, яке належить підприємству, у вигляді різниці між ціною придбання плавучих землесосних снарядів 350-50Л (№ 30), 350-50Л (№ 33), ЗРС-Г-ЛС-27 та ціною обумовленою за договором купівлі-продажу № 23/05-16 у сумі 4 227 000 грн.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності у директора повноваження на укладання договорів купівлі-продажу спростовуються рішеннями власника ОСОБА_2 від 21 березня 2016 року, який діючи на підставі статуту надав повноваження ОСОБА_3 на укладання правочинів з ТОВ «ПВЦ «Дніпровибухтехнологія», щодо набуття у власність обладнання, та на укладання правочинів з ТОВ «Енергопромпостач», щодо відчуження обладнання ( товарів), рішення від 20 травня 2016 року. Тобто директор ПП«ППЕК» діяв в рамках наданих йому власником повноважень. ( а.с.129,130 том 1).

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 що вона не була обізнана з укладеною угодою купівлі-продажу від 23.09.2016 року, адже вона була призначена заступником директора ПП«ППЕК» до листопада 2016 року. Також неприйнятними є посилання відповідача, що угода купівлі- продажу була фіктивною, без намагання досягти реальних наслідків, тому що ніби-то не відбулось реальної передачі плавучих землеснарядів. Вони спростовуються поясненнями відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні колегії суддів, яка пояснила що підприємство контрагент ТОВ «Енергопромпостач» не є пов'язаною бізнес структурою, її покійний чоловік та ОСОБА_4 не були і не є засновниками цього підприємства. Цивільний кодекс установлює презумпцію правомірності договору (ст. 204). Це означає, що договір є дійсним, якщо: він не визнаний недійсним судом, його недійсність не випливає з норми закону. Належних та допустимих доказів недійсності укладеного договору купівлі- продажу, за порушення виконання умов якого позивачем сплачено штраф ні відповідачем, ні її представником не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду з урахуванням положень ст.375 ЦПК України, як законне та обґрунтоване, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: