Справа № 229/1359/17
Провадження №2/229/679/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Костіної І.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.02.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 16.03.2017 року має заборгованість 17088,98 грн., яка складається з: 380,70 грн.- заборгованість за кредитом, 12223,08 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 3195,25 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 789,95 грн.- штраф (процентна складова).

Просять стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 17088,98 грн. за кредитним договором б/н від 11.02.2013 року, а також судові витрати в сумі 1600,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. На позові наполягають. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги визнали частково. Пояснили, що дійсно ОСОБА_1 отримала кредит в лютому 2013року в розмірі 500грн. Останій платіж за кредитом вона здійснила в грудні 2013року в сумі 100грн і станом на 27.01.2014року борг за тілом кредиту склав 380,70грн. Банк 06.04.2017року звернувся до суду з позовом. Щомісячний платіж , який вона повинна сплачувати складав 7% від суми заборгованості - 380,70 *7%=26,65грн. По щомісячним платежам з грудня 2013року по березень 2014року сплинув строк позовної давності, тому у сумі тіла кредиту 106,60грн просять відмовити і вважають , що заборгованість по тілу кредита складає 274,10грн.

Також вважають, що банк не мав права в односторонньому порядку піднімати відсоткову ставку за кредитним договором, так ячк розмір відсоткової ставки є істотною умовою кредитного договору і саме розмір ставки на яку банк може підвищити саме відсотки не передбачена умовами договору , тому для цього сторонам необхідно мати письмову згоду з обох боків, а такої згоди не було.

Посилання позивача на Умови і правила надання банківських послуг , які надані до суду є безпідставним, тому що вони не містять підпису відповідача і тому не є складовою частиною кредитного договору.

Банк був зобов"язаний скасувати пеню та штрафи відповідно до закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки вона постійно проживає в м.Дружківка, яке входить до переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Просять застосувати при розгляді справи позовну давність і визначити суму до стягнення з урахуванням строків позовної давності.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задовленню частково.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач отримала кредитку «Універсальну» №958170 з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді та висловила згоду з тим, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Отже суд вважає, що саме договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 11 лютого 2013року.

Картковий рахунок було активовано 19 грудня 2013року. Строк дії кредитної картки встановлено по березень 2016 року, що підтверджується відповідними довідками (а.с.101, 91).

В підтвердження заборгованості банком було надано розрахунок станом на 16.03.2017 року. (а.с.3-4)

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що утворилася заборгованість за кредитом станом на 16.03.2017 року в сумі 17088,98грн., із яких: 380,70 грн. - заборгованість за кредитом, 12223,08грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3195,25грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 789,95 грн. штраф (процентна складова), яку він просив стягнути з відповідача.

Останній платіж в погашення боргу було внесено 26.12.2013 року.

Відповідачем не заперечується факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки і користування кредитними коштами. Користування кредитним лімітом підтверджено також випискою по кредитному рахунку відповідача. (а.с.91-93)

До суду з даним позовом позивач звернувся 06 квітня 2017 року.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України зазначає, що позовна давність в один рік застосовується , зокрема , до вимог про стягнення неустойки.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, тому є підстави для його застосування (а.с.83).

Судом встановлено, що строк дії картки спливає 31 березня 2016 року. До суду з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся 06 квітня 2017 року, тобто строк, передбачений статтею 257 ЦК України не сплив, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню в межах строку позовної давності. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 380,70грн. підлягають задоволенню.

Суд не погоджується з доводами відповідача та її представника, що сума заборгованості за тілом кредиту має бути зменшена на суму щомісячного платежу 7%від суми заборгованості , оскільки відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частку заборгованості по кредиту.

Статтею 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40).

Місто Дружківка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Дружківка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету МіністрівУкраїни від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Тому банк був зобов"язаний скасувати пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов"язань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, штраф нараховано позивачем при подачі позову тобто після 14 квітня 2014року, пеня нараховується починаючи з 01 квітня 2014року і станом на 14 квітня 2014року пеня складає 100грн., тому в межах позовної давності підстав для їх стягнення з відповідача немає.

Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що доданий до анкети-заяви вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості (30% річних). Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, не підписані відповідачем. Заява позичальника не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобовязань у підвищеному розмірі. (а.с.6)

Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну заборгованість нараховані за період з 31.12.2013 року по 31.08.2014 року у розмірі 30%, що обумовлено договором між сторонами. З 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року застосовано ставку 34,80%, що більше від обумовленої договором процентної ставки.

З 1 квітня 2015 року застосовано процентну ставку до поточної та простроченої заборгованості у розмірі 43,20 % річних, тобто більше, ніж обумовлено договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. умов та правил банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до п.п. 1.1.3.2.3. умов та правил надання банківських послуг не було проінформовано відповідача про збільшення процентної ставки та не отримано його згоди.

Позивач стверджує, що він надсилав за телефоном, який зазначила відповідач , СМС повідомлення про зміну відсоткової ставки, однак доказів, що такі повідомлення були отримані позивачем суду не надано.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем на час дії відсоткових ставок 34,80% та 43,20% погашення заборгованості не здійснювалося.

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Таким чином зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем в період з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80%, та з 1 квітня 2015 року -у розмірі 43,20 % на прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні.

Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 34,80% та 43,20 % не надано, слід зменшити вказану суму процентів, виходячи із обумовленої договором ставки 30%.

Тобто, виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30,00% річних та кількості днів за період з 01 вересня 2014 року (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 16 березня 2017 року, яка складає 1075 днів, заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 341,04 грн. з наступного розрахунку: 380,70 грн.(заборгованість за кредитом) х 30,00% : 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») х 1075 дн = 341,04 грн.

Розмір нарахованих відсотків за ставкою 30% за користування кредитом у період з 06 квітня 2014р по 30 серпня 2014року складає 170,82грн. (а.с.3)

Таким чином загальний розмір процентів за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача на користь банку в межах строку позовної давності за період з 06 квітня 2014 року по 16 березня 2017 року складає 511,86грн. (341,04грн+170,82грн)

За встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: на користь позивача з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом станом на 16 березня 2017 року в сумі 380,70грн. та частково заборгованість за процентами за користування кредитом в межах позовної давності за період з 06 квітня 2014 року по 16 березня 2017 року в сумі 511,86 грн., а всього 892,56 грн.(380,70+511,86).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Банком сплачено судовий збір при зверненні до суду з даним позовом в сумі 1600 грн., які він просив стягнути із відповідача. (а.с.36)

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то підлягає зміні розмір судового збору, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 83,52грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (5,22%).

Керуючись ст.ст. 2,11,12,13,76-81,133,141,259,263-265,268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

позов акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», який знаходиться за адресою м.Київ, вул.Грушевського, 1д, (рах.№ 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 лютого 2013 року в загальній сумі 892(вісімсот дев"яносто дві грн. 56 коп., в тому числі заборгованість станом на 16 березня 2017 року за кредитом в сумі 380,70 грн., заборгованість по процентам в сумі 511,86грн., також стягнути судові витрати в сумі 83 (вісімдесят три) грн. 52 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т. Л. Панова