Ухвала

Іменем України

25 травня2018 року

м. Київ

справа № 296/6473/15-ц

провадження № 61-25986ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором поруки від 20 травня 2015 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 052 000,00 грн та на користь держави 6 090,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2015 року у даній справі.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а наведені заявником підстави для поновлення цього строку визнані неповажними.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином обставини справи, а саме те, що вона не мала доступу до правосуддя в суді першої інстанції і, звертаючись з апеляційною скаргою, сподівалася, що їй буде забезпечено судовий захист.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху, оскільки зазначені у ній підстави для поновлення строку визнані неповажними, та надано строк для усунення вказаних недоліків.

02 березня 2018 року представник ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому повторно зазначив, що заявник не була присутня під час судового розгляду, акопію оскаржуваного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2015 року вона отримала 24листопада 2017 року. 06 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала до Корольовського районного суду м. Житомира заяву про перегляд заочного рішення від 29 жовтня 2015 року, яка ухвалою цього суду від 11 грудня 2017 р. була їй повернута і отримана нею 21 грудня 2017 року. 02 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулась з даною апеляційною скаргою, яку було залишено без руху, а заявника зобов'язано зазначити інші підстави на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження саме у період з 21 грудня 2017 року по 02 лютого 2018 року.

Дійшовши висновку, що наведені заявником в апеляційній скарзі підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів, а інших підстав у заяві від 02 березня 2018 року не зазначено, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що заявникові було відомо про оскаржуване рішення ще до 24 листопада 2017 року, що підтверджується наявними доказами, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 жовтня 2015 року відсутні.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик