Постанова

Іменем України

24 травня 2018 року

м. Київ

справа № 640/14003/16-ц

провадження № 61-21676 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Костенко Т. М., Бездітко В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз»), третя особа - ОСОБА_6, про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити дії.

На обгрунтування позовних вимог зазначали, що вони є споживачами послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, мають 50 відсоткову знижку на оплату жилої площі, надані їм комунальні послуги, в тому числі газопостачання. Однак, відповідач не враховує діючу пільгу

ОСОБА_4 та членів його родини, внаслідок чого нарахована заборгованість з оплати наданих їм послуг з газопостачання. На їх неодноразові звернення відповідач відмовляється проводити перерахунок, крім того в порушення статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» відмовляє у наданні їм необхідної, достовірної та своєчасно інформації, та не проводить вчасно звірки взаємних розрахунків.

Посилаючись на наведене, просили: визнати дії ПАТ «Харківміськгаз» по нарахуванню боргу за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, неправомірними; зобов'язати

ПАТ «Харківміськгаз» здійснити перерахунок нарахувань спожитого природного газу за вищевказаною адресою з вересня 2013 року по вересень 2016 року відповідно до квитанцій про сплату спожитого природного газу; зобов'язати

ПАТ «Харківміськгаз» зарахувати платіж в розмірі 200,00 грн від 24 вересня

2015 року в рахунок майбутніх платежів за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ «Харківміськгаз» по нарахуванню боргу за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними.

Зобов'язано ПАТ «Харківміськгаз» здійснити перерахунок нарахувань спожитого природного газу за адресою: АДРЕСА_1, за період з вересня 2013 року по вересень 2016 року відповідно до квитанцій про сплату спожитого природного газу з урахуванням 50 відсоткової пільги.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачі сплачують послуги з газопостачання з урахуванням наявної у них 50 відсоткової пільги, що не ураховується відповідачем при нарахуванні заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Харківміськгаз» задоволено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідачем не заперечується наявність у позивачів 50 відсоткової пільги при оплаті послуг з газопостачання, та з липня 2013 року така пільга ураховується в розрахунку заборгованості. Заборгованість у сумі 1 036,18 грн виникла за попередні роки, а не за період з вересня 2013 року по вересень 2016 року. Звірка взаємних розрахунків була проведена в судовому засіданні.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким визнати дії ПАТ «Харківміськгаз» по нарахуванню боргу за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, неправомірними, зобов'язати здійснити перерахунок нарахувань спожитого природного газу за указаною адресою, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що апеляційним судом не було ураховано, що відповідач неправомірно продовжує вимагати сплати неіснуючого боргу. Нарахування заборгованості з оплати послуг газопостачання за їх адресою не відповідає фактичним даним, оскільки відповідно до квитанцій оплата за отримані послуги проведена ними в повному обсязі. Крім того відповідач відмовляється проводити звірку взаємних розрахунків за спожитий газ, не надає достовірної інформації про стан розрахунків та відмовляється здійснити перерахунок заборгованості.

У липні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив

ПАТ «Харківміськгаз» на касаційну скаргу, обгрунтований тим, що надана позивачам 50 відсоткова пільга при оплаті послуг з газопостачання урахована при розрахунку заборгованості. Наявність заборгованості у розмірі 1 036,18 грн зумовлена невчасним проведення оплат за послуги з газопостачання. Звірка взаємних розрахунків за спожитий газ була проведена у судовому засіданні, де було достовірно встановлено, що заборгованість по оплаті послуг з газопостачання виникла саме у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачами спожитих послуг.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

11 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 є споживачами послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1.

22 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Харківміськгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання за вищевказаною адресою.

Пунктом 12 зазначеного договору передбачено, що ОСОБА_4 та члени його сім'ї відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб» мають 50 відсоткову пільгу при оплаті послуг з газопостачання.

ПАТ «Харківміськгаз» не заперечує факт нарахування та обчислення плати за спожитий позивачами природний газ з урахуванням наявної у позивачів пільги. З наданого ПАТ «Харківміськгаз» розрахунку вбачається, що позивачам з липня 2013 року нараховуються 50 відсоткова пільга при оплаті послуг з газопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідноіз частиною першою статті 13 ЗаконуУкраїни «Прожитлово-комунальніпослуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.При цьому пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначали, що відповідач неправомірно, на їх думку, нараховує їм заборгованість за спожитий газ, оскільки не ураховує наявну у них 50 відсоткову пільгу на оплату послуг з газопостачання.

Судом апеляційної інстанції установлено, що зазначена пільга позивачів відповідачем не оспорюється та ураховується з липня 2013 року, заборгованість з оплати послуг газопостачання у розмірі 1 036,18 грн виникла не за період з вересня 2013 року по вересень 2016 року, а за попередні періоди у зв'язку з несвоєчасною та в неповному обсязі оплатою позивачами таких послуг. При цьому в судовому засіданні була проведена звірка взаємних розрахунків за спожитий газ, розбіжностей у нарахуванні та оплаті зазначених послуг не виявлено. Суд урахував, що ПАТ «Харківміськгаз» не заявляє вимог про стягнення указаної суми заборгованості, а тому відсутні підстави вважати права позивачів порушеними, невизнаними чи оспорюваними, тобто такими, що підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник