Справа № 361/5260/18
Провадження № 2-о/361/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Корн, розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа - Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,-

встановив:

Заявник, з урахуванням уточнених вимог, просить встановити факт народження нею дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_5. - сина ОСОБА_3 у м. Донецьку Донецької області, та зазначити у рішенні суду відомості про матір, які підлягають внесенню до актового запису про народження дитини, зокрема - прізвище, ім'я, по - батькові, дату народження, громадянство - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Жданівка Донецької області, громадянка України, відомості про батька внести відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки на момент народження сина вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5. у м. Донецьку вона народила дитину чоловічої статі, вагою 4000 г, про що 10.11.2017 «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства ДНР» складено медичне свідоцтво про народження № 1884. Оскільки в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами і установами, в тому числі і медичного свідоцтва про народження сина, через що вона не може, у визначений чинним законодавством України спосіб, зареєструвати факт народження нею сина.

Заявник подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З копії паспорта громадянина України, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.08.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Жданівки Донецької області, є громадянкою України, зареєстрована на постійне місце проживання у АДРЕСА_2 має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є АДРЕСА_1.

З медичного свідоцтва про народження № 1884 виданого 10.11.2017 р. «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства» вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, у «Донецькому республіканському центрі охорони материнства і дитинства ДНР» у м. Донецьку народила хлопчика вагою 4000 г, доношеного на 40 тижні вагітності. Дитина народилась при одноплідних пологах, пологи у ОСОБА_1 перша, вагітність друга. Матір новонародженої дитини не перебуває у зареєстрованому шлюбі. Факт народження засвідчила лікар ОСОБА_4

З метою реєстрації факту народження дитини заявниця звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області від 21.08.2018 р. відмовлено у державній реєстрації народження ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_1 дитини на підставі медичного свідоцтва про народження № 1884 від 10.11.2017 р., виданого «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства ДНР».

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч.3 ст.317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту України 18 жовтня 2000р. № 52/5 визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до ст.1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. (далі - Закон № 1207 -VІІ) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону № 1207 -VІІ передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч.1ст.10 Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно ч.1ст.17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, і законних інтересів держави Україна.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Згідно даного Висновку не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би нехтування всіма правами мешканців цієї території при обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи громадянкою України і зареєстрованою на постійне місце проживання в Україні, ІНФОРМАЦІЯ_5. народила сина на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, про що їй було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження дитини чоловічої статі. Оскільки медичне свідоцтво про народження видане невизнаними державою Україна незаконно створеною державною установою, то є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження. Даний факт має юридичне значення і його встановлення необхідно для внесення законним державним органом України до відповідного Державного реєстру актового запису про народження і отримання заявником свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразку.

Керуючись ст.317, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Жданівка Донецької області, громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, тимчасове зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1, яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Донецьку Донецької області Україна дитини чоловічої статі, вагою 4000 г - ОСОБА_3.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Т.В. Селезньова