КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа №1008/6339/12

провадження № 22-ц/824/2440 /2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_6,

представник апелянта ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року /суддя Корнієнко С.В./

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя,

за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10, треті особи ОСОБА_5 ОСОБА_12 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати спільною сумісною власністю між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_10, об'єкт незавершеного будівництва житловий будинок АДРЕСА_1, визнати за ними право власності по 1/2 частині зазначеної нерухомості та встановити порядок користування нею, виділивши їм по квартирі 1 та 2 згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи.

У лютому 2013 року ОСОБА_11 також звернулася до суду з позовом до ОСОБА_10 посилаючись на те, що будівництво спірного будинку було розпочато ще у 2007 році, під час перебування відповідача у шлюбі саме з нею, і вона вклала у будівництво близько 85 000 доларів США. Ураховуючи наведене, просила визнати спільною сумісною власністю об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1, визнати за ними право власності по 1/2 частині зазначеної нерухомості та встановити порядок користування будинком, виділивши їм квартиру 1 та 2 згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10 задоволено частково.

Визнано об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності, в порядку поділу спільної сумісної власності колишнього подружжя, на 1/2 частину об'єкту незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1, виділивши в користування приміщення у складі: І-й поверх, площею 80,8 кв.м., в тому числі: № «1-1», коридор, площею 4,2 м2, № «1-2», котельня, площею 7,5 м2, № «1-3», санвузол, площею 6,5 м2, № «1-4», коридор-сходи, площею 12,4 м2, № «1-5», житловою площею 15,3 м2, № «1-6», хол, площею 21,7 м2, № «1-7», кухня, площею 13,2 м2, господарські будівлі та споруди: господарський блок літ. «Б» погреб літ. «В» прибудований до літ. «Б» та 1/2 частина огорожі літ. «О», загальною площею 80,8 м2 (І-й поверх).

Визнано за ОСОБА_10 право власності, в порядку поділу спільної сумісної власності колишнього подружжя, на 1/2 частину об'єкту незавершеного будівництва - житлового будинку АДРЕСА_1, виділивши в користування приміщення у складі ІІ-й поверх, (мансардний) площею 84,6 кв.м., в тому числі: № «1-8», хол, площею 35,1 м2, № «1-9», житловою площею 12,3 м2, № «1-10», санвузол, площею 5,5 м2, № «1-11», житловою площею 16,3 м2, № «1-12», житловою площею 15,4 м2, господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Г», прибудований до житлового будинку, та ? частину огорожі літ. «О», загальною площею 84,6 м2 (ІІ-й поверх, мансардний).

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 в рахунок компенсації вартості часток будівлі суму коштів у розмірі 25 466 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 1609 грн.50 коп.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

У задоволені позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_12, про поділ спільного майна колишнього подружжя відмовлено. /т. 3 а.с. 101-105/

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року рішення залишено без змін. /т. 3 а.с. 218- 221/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 19.09.2016 р. касаційну скаргу ОСОБА_11 відхилено, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 листопада 2015 року залишено без змін. /т. 4 а.с. 143-144/

Водночас, не погоджуючись з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 липня 2015 року, ОСОБА_8, яка не брала участі у справі, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про визнання права спільної сумісної власності на об'єкт незавершеного будівництва відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, на момент прийняття оскарженого рішення перебувала у її власності, а не як встановлено рішенням суду у власності ОСОБА_10, про що додала копію договору купівлі-продажу від 28.11.2012 р. Будівництво спірного будинку здійснювалося без її згоди, у користування нею земельна ділянка не надавалась. ОСОБА_10 отримав земельну ділянку за рішенням Глевахської селищної ради від 11.09.2006 р., отримана у період шлюбу ним особисто є його приватною власністю, режим спільного майна на неї не поширювався, а тому договір купівлі-продажу від 28.11.2012 р. є правомірним. Водночас дозвіл на проведення будівельних робіт було надано 27.10.2010 р., після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 01.09.2010 р., а тому ОСОБА_5 не має жодних прав на спірний будинок. Окрім того, 24.09.2015 р. їй, як власнику земельної ділянки і будівельних матеріалів було видано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої і видано 29.09.2015 р. свідоцтво про право власності на спірний будинок, тобто до набрання рішенням законної сили. Водночас, оскільки до розгляду справи вона не була залучена судом першої інстанції, як власник будинку, прийняте рішення порушує її право власності як таке, що не враховує її інтересів.

ОСОБА_5 звернулася з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Зазначала про те, що на момент прийняття справи до розгляду 15.10.2012 р., земельна ділянка належала батькові апелянта - відповідачу по справі ОСОБА_10, договір купівлі-продажу земельної ділянки було укладено 28.11.2012 р. задля уникнення поділу майна. Крім того, шляхом ухвалення судового рішення та затвердженням мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_12 - свого зятя та чоловіка апелянта про стягнення боргу саме будівельними матеріалами, також намагався уникнути поширення режиму спільного майна подружжя на зазначені матеріали, апеляційною інстанцією мирова угода скасована. Будинок було побудовано у 2009-2010 роках, що також підтверджується ОСОБА_10, однак, його не було оформлено, у зв'язку з чим апелянт не має жодного відношення до будівництва. Також вказувала на обізнаність апелянта про наявність рішення суду, а тому просила закрити провадження у справі у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Інші сторони право на подачу відзиву не скористались.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач за другим позовом ОСОБА_11 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_10 у період з 18 лютого 2006 року по 3 березня 2009 року.

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2009 року по 1 вересня 2010 року.

За рішеннями виконавчого комітету Глевахівської селищної ради № 173 від 30 жовтня 2006 року та № 161 від 27 жовтня 2010 року, відповідачеві ОСОБА_10 дозволено виготовити проектно-технічну документацію на будівництво нового житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1251 га по АДРЕСА_1

Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від 6 грудня 2010 року підтверджує побудову по АДРЕСА_1, житлового будинку на замовлення відповідача ОСОБА_10

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 12 березня 2007 року, відповідач ОСОБА_10 є власником земельної ділянки площею 0,1251 га, кадастровий № НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

За актом готовності об'єкта до експлуатації № 1563 від 16 грудня 2010 року індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, будівельно-монтажні роботи виконані у період з квітня 2009 року по червень 2010 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та відмову ОСОБА_11 у задоволенні позову, судом першої інстанції правильно застосовано положення ст. ст. 57, 60, 70 СК України, встановлено фактичні обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів вірно зроблено висновок про недоведеність позовних вимог, та встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані у період з квітня по червень 2010 року тобто після розірвання шлюбу та під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5

Таким чином, судом першої інстанції, зроблено вірний висновок, що спірний об'єкт незавершеного будівництва набутий сторонами ОСОБА_5 та ОСОБА_10 фактично саме в період їх шлюбу, а тому, його можна визнати об'єктом їх спільної сумісної власності колишнього подружжя та здійснено поділ у відповідності до висновків експерта судової будівельно-технічної експертизи № 38/37-13 від 16 вересня 2013 року.

Вказане рішення вже було предметом апеляційного та касаційного розгляду, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.09.2016 р. залишено без змін. /т. 4 а.с. 143-144/

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8, яка не брала участі у справі, про належність їй земельної ділянки під будинком на праві власності та подальше здійснення оформлення вказаного будинку, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

З судових рішень Васильківського міськрайонного суду від 11 червня 2012 року, від 24 жовтня 2013 року, Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року, встановлено чисельні намагання сторін по зазначеній справі - відповідача ОСОБА_10, третьої особи ОСОБА_12 - чоловіка апелянта, спрямовані на позбавлення та усунення позивача ОСОБА_5 прав на частину у спільному майні подружжя - об'єкта незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28.11.2012 р. укладено між сторонами після побудови будинку за час перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у 2009-2010 роках, що встановлено судами. Доводів та доказів побудови будинку у інший період часу апелянтом не надано, у зв'язку з чим не має правового значення подальше отримання у 2015 році свідоцтва про право власності на будинок апелянтом, оскільки не спростовує права ОСОБА_5 на належність ? частини у праві спільної сумісної власності подружжя.

Отже, обставини реєстрації спірного будинку за іншою особою, виникли після ухвалення рішення суду першої інстанції та на висновок суду впливати не можуть, чому також була надана оцінка касаційною інстанцією.

Доводи відзиву ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, в частині закриття провадження у справі у зв'язку з пропуском апелянтом строку на апеляційне оскарження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дане питання було вирішено на стадії відкриття апеляційного провадження. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.08.2018 р., доводи ОСОБА_8 про пропуск строку на апеляційне оскарження визнані поважними, строк поновлено /т. 4 а.с. 191-192/, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави, передбачені законодавством, вирішувати питання пропуску строку, яке вже було вирішено судом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: