Справа № 344/80/17
Провадження № 22-ц/779/684/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2018 року, у складі судді Татарінової О.А. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2018 року провадження у даній справі зупинено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Апелянт вказала, що суд в ухвалі не зазначив які саме обставини необхідно встановити у справі 344/2443/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, які можуть бути преюдиційними для справи 344/80/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя і чому ці обставини не можуть бути встановлені у справі 344/80/17 за її позовом.

ОСОБА_2 не скористався наданим йому правом та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про

зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частини квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у порядку поділу майна подружжя.

Постановляючи ухвалу суду про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що не може розглянути дану справу до розгляду судом цивільної справи №344/2443/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, оскільки предметом спору по справі являється квартира АДРЕСА_2, яку позивач просить визнати його особистою власністю, та можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 251 та пунктами 1 - 3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою судді від 6 січня 2017 року, судовий розгляд розпочався 19 червня 2017 року, тому суд не мав правових підстав для зупинення провадження у справі за п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України 19 квітня 2018 року.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У даній справі суть спірних правовідносин полягає у визнанні права власності на майно у порядку поділу майна подружжя.

Проте, суд першої інстанції не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на ту ж саму квартиру про поділ якої ОСОБА_1 пред»явила позов.

Також суд не врахував, що не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справі постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2018 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_3