Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 132/225/16-ц

провадження № 61-19999св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - сільськогосподарське виробниче кооператив «Надія»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія», підписану представником Луценком Михайлом Володимировичем, на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року у складі судді Денишенко Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія» (далі - СВК «Надія») с. Нова Гребля Калинівського району Вінницької області про стягнення боргу орендної плати за земельну ділянку за 2010 - 2013 роки та розірвання договору оренди землі.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року позов задоволено частково.

У квітні 2017 року СВК «Надія» звернулось із апеляційною скаргою до апеляційного суду на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу СВК «Надія» залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання ухвали. Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга не оплачена судовим збором у встановленому розмірі.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року апеляційну скаргу СВК «Надія» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2017 року визнано неподаною та повернуто. Ухвала мотивована тим, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судову ухвалу від 26 квітня 2017 року СВК «Надія» отримав 05 травня 2017 року, проте недоліки апеляційної скарги не усунув.

15 червня 2017 року СВК «Надія» подало касаційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду справи. Посилалось на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

СВК «Надія» вказувало, що апеляційним судом порушено вимоги пункту четвертого частини першої статті 201, пункту третього частини першої статті 203 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали апеляційним судом), оскільки в основу оскарженої ухвали апеляційного суду від 19 травня 2017 року покладено додаткове рішення, яке не набрало законної сили, а тому суд мав зупинити провадження у справі до набрання додатковим рішенням законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У серпні 2017 року від ОСОБА_2 надійшло заперечення на касаційну скаргу, у якому просила оскаржену ухвалу залишити в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Додатковим рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року солідарно стягнуто із позивачів на користь держави судовий збір у розмірі 7 818,68 грн, оскільки позивачі при уточненні позовних вимог не сплатили судовий збір.

Аналіз пункту 4 частини першої статті 201, пункту 3 частини першої статті 203 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали апеляційним судом) свідчить, що провадження у справі зупиняється у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Додаткове рішення по справі щодо стягнення судових витрат не є судовим рішенням по іншій справі у розумінні пункту 4 частини першої статті 201, пункту 3 частини першої статті 203 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали апеляційним судом).

При постановленні ухвали апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року про залишення апеляційної скарги СВК «Надія» без руху, суд апеляційної інстанції керувався виключно частиною другою статті четвертої Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), і на її підставі визначив розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Тому аргументи касаційної скарги, що в основу ухвали апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року при визначенні судового збору за подання апеляційної скарги, покладено додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року, відхиляються колегією суддів.

Згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення СВК «Надія» 05 травня 2017 року отримало копію ухвали апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року. Проте недоліки, що визначені ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, не були усунуті СВК «Надія».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскільки недоліки, які визначені ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, СВК «Надія» не були усунуті, а саме не сплачено судовий збір, то апеляційний суд обґрунтовано визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержанням норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія», підписану представником Луценком Михайлом Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат