П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 757/29453/17

Провадження: № 22-ц/824/3208/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Огулькової Анни Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Новака Р.В., за заявою заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 Ігнатенка В.Ю. про забезпечення позову у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури №16 Ігнатенка ВладиславаЮрійовича в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан,

в с т а н о в и в :

В травні 2017 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Ігнатенко В.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути Київській міській раді земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0743 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та звільнити вказану ділянку від будівель та споруд.

В січні 2018 року заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Ігнатенком В.Ю. було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначав, що на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 21.08.2017 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 який розташований на спірній земельній ділянці. Крім того, відповідно до даних Державного реєстру прав на нерухоме майно на даний час право власності на вказане майно зареєстроване за компанією у формі партнерства з обмеженою відповідальністю &q?ва;ТРЕЖЕРІ ТРЕЙД ЛП&q?да;. На спірній земельній ділянці тривають будівельні роботи, які проводяться без будь-яких дозвільних документів. Тобто, наразі існують підстави вважати, що подальше незаконне будівництво на спірній земельній ділянці може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

З урахуванням вищенаведеного просив забезпечити позов шляхом:

- заборони будь-яким особам проводити будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0743 га, кадастровий номер НОМЕР_1;

- заборони будь-яким особам відчужувати нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці;

- заборони будь-яким державним реєстраторам проводити реєстраційні дії на нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року заяву заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 Ігнатенко В.Ю. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено будь-яким особам проводити будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0743 га, кадастровий номер НОМЕР_1; заборонено будь-яким особам відчужувати нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці; заборонено будь-яким державним реєстраторам проводити реєстраційні дії на нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Огулькова А.М. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову та скасувати визначені даною ухвалою заходи забезпечення позову.

Зазначила, що суд хибно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки на момент звернення заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 Ігнатенка В.Ю. із даною заявою відповідач не мав права власності чи права користування спірною земельною ділянкою. Вказала, що право користування земельною ділянкою належить компанії у формі партнерства з обмеженою відповідальністю «Трежері Трейд ЛП». Окрім того, звертала увагу на те, що суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову, не взяв до уваги те, що нерухоме майно обтяжене іпотекою, іпотечний договір № 2064.

В відзиві на апеляційну скаргу прокурор посилався на те, що під час розгляду справи спірна земельна ділянка стала предметом судової справи в Арцизькому районному суді Одеської області, що свідчить про вчинення відповідачем дій спрямованих на реалізацію майна, що є об'єктом спору у даній справі і його намір уникнути повернення вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади міста Києва, що ускладнить виконання судового рішення, у разі його постановлення судом на користь позивача. З матеріалів справи вбачається наявність зв'язку між обраним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність із заявленими вимогами, а тому ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та законною.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Огулькова А.М. просила апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник прокуратури Гаврилюк О.М. та представник КМР Власенко І.І. заперечували проти апеляційної скарги, вважали, що висновок суду про задоволення заяви прокурора про забезпечення позову відповідає обставинам справи, оскільки при зверненні до суду із заявою, прокурором наведено достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, забезпечив явку уповноваженого представника, а тому, зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, який не з'явився.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились в суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути Київській міській раді земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0743 га, кадастровий номер НОМЕР_1, привівши її у придатний для використання стан, шляхом звільнення від будівель і споруд.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам проводити будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0743 га, кадастровий номер НОМЕР_1; заборони будь-яким особам відчужувати нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці; заборони будь-яким державним реєстраторам проводити реєстраційні дії на нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці, позивач посилався на те, що на спірній земельній ділянці тривають будівельні роботи, що викликало значний суспільний резонанс. А відтак, на думку позивача, подальше проведення будівельних робіт на даній земельній ділянці може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Предметом спору у даній справі є земельна ділянка та повернення цього нерухомого майна до комунальної власності. Позов пред'явлено прокурором в травні 2017 року. На момент порушення питання про забезпечення позову в січні 2018 року було встановлено, що під час перебування даної справи в провадженні Печерського районного суду м.Києва, в іншому судовому провадженні за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки , було визнано право власності за іншою фізичною особою на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці, на підставі заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 21.08.2017 року, яке в подальшому було скасовано, а заявлений позов залишено без розгляду. Тобто, судом першої інстанції було встановлено, що вже були вчинені дії, направлені на реалізацію майна, що є об'єктом спору у даній справі, та відбулась зміна власника.

Таким чином, судом зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Зважаючи на викладене доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову є безпідставними. При цьому, твердження скаржника, що судом не досліджено зміст заяви, доданих до неї документів та не здійснено виклику сторін з метою з'ясування обставин справи відповідно до вимог ч.4 ст.153 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це є правом суду, а не обов'язком. Також слід відмітити, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не вправі входити в обговорення питання щодо обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду цивільної справи також не впливають на правильність висновків суду про забезпечення даного позову.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішення питання про забезпечення позову та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Огулькової А.М. в інтересах ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Огулькової Анни Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р.Гаращенко

В.М.Ратнікова