Справа № 473/1064/18
РІШЕННЯ

іменем України

"06" червня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

за участю секретаря Радєвої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу №473/1064/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначала, що 23.09.1999 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3) придбала в останнього 1/3 частку житлового будинку № 57 по вул. Танасчишина в м. Вознесенську Миколаївської області.

Договір було зареєстровано ОСОБА_2 філією універсальної товарної біржі «Нерухомість-Н» за реєстровим № 34 від 23.09.1999року та в БТІ за № 3635 04.10.1999 року.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 14.12.1984 року уклала шлюб з ОСОБА_4, та почали проживати однією сімєю. Разом з ними проживав батько її чоловіка, - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 був власником 1/3 частини будинку № 57 по вул. Танасчишина в м. Вознесенську Миколаївської області на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 02.09.1999 року та зареєстрованого ОСОБА_2 МБТІ 17.09.1999 року за № 3635.

23.04.1992 року чоловік позивачки ОСОБА_4 помер.

04.04.1998 року померла ОСОБА_5

Позивачка фактично сама залишилася доглядати ОСОБА_3, тому він вирішив продати їй свою частку в будинку і за їхньою домовленістю вони уклали договір купівлі продажу 1/3 частини будинку, зареєстрований ОСОБА_2 філією універсальної товарної біржі «Нерухомість -Н».

Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену в договорі.

Позивач має намір розпорядитися належним їй нерухомим майном, однак при звернені до «Миколаївобленерго» для переукладення договору на постачання електроенергії , їй було відмовлено, оскільки договір нотаріально не посвідчений, тому не можна прийняти, як правовстановлюючий документ. Оскільки колишній власник майна помер 27.01.2002 року, тому позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав, бо не може розпорядитись належним їй майном.

Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин, позивач просила суд визнати такий договір дійсним.

Ухвалою суду від 12.04.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не зявились, судом належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до суду направили письмову заяву, в якій просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просили позов задовольнити. На відшкодування судових витрат з відповідача претензій не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області в судове засідання теж не зявився, судом належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, до суду направив письмову заяву зазначивши, що позовні вимоги позивача визнають повністю та просили слухати справу без участі їх представника.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі вказаних осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ФП №410290 від 14.12.1984 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.8).

23.04.1992 року помер ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія ІІ-ФП № 349818 від 06.05.1992р. (а.с.9).

Згідно свідоцтва про одруження серія І-ФП №048185 від 12.09.1995року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та отримала прізвище Павлова (а.с.10).

27.01.2002 року помер ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ФП №117025 від 28.01.2002 року.

04.04.1998 року померла ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ФП №087911 від 06.04.1998 року.

Судом встановлено, що 23.09.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований ОСОБА_2 філією універсальної товарної біржі «Нерухомість -Н», відповідно до якого ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3) придбала в останнього 1/3 частку житлового будинку № 57 по вул. Танасчишина в м. Вознесенську Миколаївської області.

Право приватної власності зареєстровано у ОСОБА_2 МБТІ 04.10.1999 року, реєстраційний номер № 3635 ( а.с. 12 ).

Досліджені в судовому засіданні надані позивачкою докази свідчать про те, що всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

Позивачка бажає розпорядитися зазначеним майном, однак дізналася, що договір є недійсним, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном.

В той же час нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе, оскільки колишній власник майна помер.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 23 вересня 1999 року та зареєстрований ОСОБА_2 філією універсальної товарної біржі «Нерухомість-Н» про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис № 34, за яким ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3) як покупець, придбала у ОСОБА_3, як продавця 1/3 частку житлового будинку № 57 по вул. Танасчишина в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Висоцька Г.А