Справа №203/3304/18
Провадження №4-с/0203/26/2018
УХВАЛА

12 грудня 2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,

у с т а н о в и в:

21 вересня 2018 року боржниця звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 (далі Державний виконавець), зазначивши в якості заінтересованої особи ПАТ АКБ «Індустріалбанк». Вимоги боржниці обґрунтовано тим, що на виконанні у Державного виконавця перебувало виконавче провадження №50766859 з примусового виконання виконавчого листа від 03.06.2013 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №2-3475/11, про стягнення з боржниці на користь заінтересованої особи заборгованості за кредитним договором у сумі 380 424,27 грн. При ухваленні рішення суд розстрочив його виконання, і це рішення на час відкриття виконавчого провадження виконувалося боржницею належним чином. Про наявність виконавчого провадження боржниця дізналася лише всередині 2018 року. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 11.09.2018 року боржниця дізналася, що 27.12.2017 року Державним виконавцем було ухвалено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) через відсутність майна боржника. На думку боржниці така позиція Державного виконавця була помилковою, оскільки боржниця дотримувалася порядку виконання рішення, визначеного судом, тому у Державного виконавця не було підстав для проведення виконавчих дій, зокрема, із розшуку майна боржника. Викладені обставини стали причиною звернення боржниці до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови від 27.12.2017 року (а.с.а.с. 1 4, 11).

Представник боржниці у судовому засіданні підтримав подану скаргу, пояснивши, що фактично предметом скарги є порушення майнових прав боржниці, допущені шляхом ухвалення Державним виконавцем постанови від 19.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанови від 26.04.2016 року про розшук майна боржника.

Державний виконавець у суді заперечував проти задоволення скарги, пояснивши, що оскаржувана постанова є законною, а позиція боржниці по суті зводиться до незгоди з іншими рішеннями державного виконавця.

Заслухавши пояснення представника боржниці, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження №50766859, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №2-3475/11 за позовом ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалене рішення про стягнення з останньої на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором від 12.10.2007 року №KRI/0900/427/07 у сумі 47 594,68 грн. При цьому суд розстрочив виконання рішення на пять років (а.с.а.с. 5, 6).

03 червня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення від 10.04.2013 року було видано виконавчий лист (а.с. 27).

01 квітня 2016 року стягувач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення від 10.04.2013 року (а.с.а.с. 24, 25).

19 квітня 2016 року Державним виконавцем було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №50766859 (а.с. 28).

Того ж дня Державним виконавцем було ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 29).

26 квітня 2016 року Державним виконавцем було ухвалено постанову про розшук майна боржника, якою у розшук було оголошено автомобіль боржниці марки «ВАЗ» (реєстраційний номер АЕ0842СВ) (а.с. 30).

27 грудня 2017 року Державний виконавець ухвалив постанову про повернення виконавчого документа стягувача у звязку з тим, що розшукуваний транспортний засіб боржниці не було знайдено, а також відсутністю іншого майна (а.с. 34).

10 липня 2018 року боржниця звернулася до Державного виконавця з клопотанням про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням судового рішення (а.с.а.с. 35 37).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник-фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Саме цією нормою обґрунтовано оскаржувану у скарзі постанову.

Таким чином, приведена норма зобовязує державного виконавця повертати виконавчі документи в разі, якщо транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Аналіз матеріалів виконавчого провадження свідчить про те, що Державним виконавцем ці вимоги було цілком дотримано.

Між тим, подану скаргу по суті побудовано на тому, що права боржниці було порушено не завершенням виконавчого провадження, а ухваленням Державним виконавцем постанови від 19.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 26.04.2016 року про розшук майна боржника.

Цей висновок суду додатково підтверджується поясненнями представника боржниці у судових засіданнях.

Таким чином, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд доходить висновку про безпідставність заявлених вимог, оскільки їх фактично обґрунтовано ухваленням Державним виконавцем рішень, які у справі не оскаржуються.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне залишити скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 258 260, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; 49000, Україна, місто Дніпро, вулиця Менахем-Мендл Шнеєрсона, 7/73) на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повна ухвала складена 14 грудня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян