АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року

Справа 2608/7249/12

провадження № 22-ц/796/2004/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

особи, які беруть участь у справі:

скаржник - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

заінтересовані особи - старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумова Надія Іванівна, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Надії Іванівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в справі (суддя Шум Л.М.) за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумова Надія Іванівна, ОСОБА_2, на дії державного виконавця, скасування та визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, у якій просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Н.І. при винесенні постанови від 19.09.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу, скасувати постанову від 19.09.2016 року старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Н.І. про повернення виконавчого документу стягувачу та зобов'язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження №51838800.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумова Надія Іванівна, ОСОБА_2, на дії державного виконавця, скасування та визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Надії Іванівни при винесенні постанови від 19.03.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скасовано постанову ВП №51838800 від 19.09.2016 року старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Надії Іванівни про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні скарги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем було здійснено всі необхідні заходи, спрямовані на розшук майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню, оскільки встановлений Законом мораторій тимчасово забороняє примусово відчужувати майно без згоди власника.

В поданій апеляційній скарзі старший державний виконавець просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні скарги.

Посилається на те, що у суду першої інстанції відсутні повноваження на скасування постанови, винесеної у виконавчому провадженні. Зазначає, що у разі невідповідності дій чи рішень державного виконавця вимогам закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має право скасувати постанову виконавця.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qula;Про судоустрій і статус суддів&qu&q; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що при поверненні виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки стягувану державним виконавцем не були вжиті всі заходи, спрямовані на відшукування майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, не були здійснені всі передбачені законом та віднесені до компетенції державного виконавця заходи щодо розшуку майна боржника, зокрема і рухомого, не було виявлено джерело отримання коштів боржником, в тому числі і заробітної плати, не було звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника та інші заходи.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 37.3/СЖ-007.08.1 від 08.04.2008 р. в розмірі 135804,42 дол. США та 500 000 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Вирішено звернення стягнення на предмет іпотеки провести шляхом проведення прилюдних торгів та встановлено початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відстрочено виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судовий збір (а.с.111-117 т.2).

07.10.2015 року на підставі вищевказаного рішення суду представник позивача отримала два виконавчі листи (а.с.130 т.2).

Постановою державного виконавця Абакумової Н.І. ВП № 51838800 від 02.08.2016 року відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.152 т.2).

Постановою ВП № 51838800 від 19.09.2016 року виконавчий лист № 2/759/19/15 виданий 07.10.2015 року було повернуто державним виконавцем стягувачу на підставі п.9 ч.1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, та ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, що в свою чергу, виключає можливість виконання відповідного рішення у встановлений ним спосіб (а.с.154 т.2).

Представник позивача у поданій скарзі на дії державного виконавця посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо невиконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, доводів щодо неправомірності дій державного виконавця з приводу невиконання іншого виконавчого листа скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якої діяла на момент винесення постанови, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якої діяла на момент винесення постанови, визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Положеннями п.9 ч.1 ст. 47 цього Закону передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З копії матеріалів виконавчого провадження №51838800 з виконання виконавчого листа №2/759/19/15 від 07.10.2015 року слідує, що Святошинським районним судом м.Києва 07.10.2015 року видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, в зв'язку з чим державним виконавцем відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріали виконавчого провадження не містять виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем було повернено виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Між тим поняття «мораторій» визначається у чинному законодавстві як відстрочення виконання зобов'язання (п.2 ч. 1 ст.263 ЦК України). Тим самим, мораторієм є тимчасове зупинення настання певних юридичних наслідків (виникнення чи припинення прав чи обов'язків). Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є тимчасовою та пов'язується із скасувальною обставиною, що визначена у ч.3 Закону. Зазначеним Законом не визначено підстави відмови у захисті права внаслідок поширення дії Закону на правовідносини сторін, а лише передбачено у майбутньому створення сприятливих умов для боржників щодо їх зобов'язань перед кредиторами.

Верховний Суд України у справі №6-333цс15 від 10 червня 2015 року визначив, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений вказаним вище Законом, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Отже, до закінчення дії мораторію, встановленого даним Законом, державним виконавцем не може бути примусово реалізоване відповідне майно.

Відповідно до п. 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №37.3/-007.08.1 від 08.04.2008 року, банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі.

Наведене свідчить, що між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту.

Умовами кредитного договору передбачено, що кошти надані позичальнику у іноземній валюті, доларах США.

Таким чином, положення ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» були застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами, з урахуванням умов передбачених п.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя, у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання судового рішення.

Виконавчий лист видано на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04.02.2015 року, в частині рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру АДРЕСА_1. У рішенні суду першої інстанції не зазначено про звернення стягнення на інше майно боржника. Проводити звернення стягнення на інше майно боржника державний виконавець може лише після зміни способу та порядку виконання такого рішення суду, а тому державним виконавцем не вчинено дій щодо з'ясування наявності іншого майна чи коштів боржника.

Дії державного виконавця, пов'язані з виконанням іншого виконавчого листа в частині стягнення заборгованості не є предметом даної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні постанови 19.09.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу, державним виконавцем дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якої діяла на момент винесення постанови, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Судом першої інстанції скарга на дії державного виконавця розглянута з порушенням норм матеріального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумової Надії Іванівни задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Абакумова Надія Іванівна, ОСОБА_2, на дії державного виконавця, скасування та визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді