Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 390/596/16-ц

провадження № 61-21791св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - керівник Кіровоградської місцевої прокуратури,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Кіровоградського районного управління юстиції,

третя особа - фермерське господарство «Нива -Р»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Єгорової С. М., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру

у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області), ОСОБА_4, Реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції (далі - РС Кіровоградського РУЮ), третя особа - фермерське господарство «Нива-Р» (далі - ФГ «Нива-Р»), про визнання незаконними і скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком від 15 до 25 років, розташованих на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, для ведення фермерського господарства, після чого проект землеустрою затверджено оскаржуваним наказом і згідно з договором надані в оренду три земельні ділянки. Проте ОСОБА_4 у заявах від 14 листопада та від 20 серпня 2014 року, що стали підставою для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, не обґрунтував належним чином розмір земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а також можливостей її обробітку з огляду на наявні у заявника матеріальні та технічні можливості. У ході проведеної прокуратурою перевірки було з'ясовано, що ОСОБА_4 не має нерухомого майна, сільськогосподарської техніки, транспорту, інших засобів для обробітку землі. Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області (далі - ГУ Держземагентства у Кіровоградській області) залишило цю обставину поза увагою та не перевірило зазначених заявником обставин, що створило передумови для невиправданого, штучного використання спрощеного, пільгового порядку одержання в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою проведення земельних торгів. Викладені обставини свідчать, що оскаржуваний наказ прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню недійсним і скасуванню. Визнання недійсним рішення, згідно з яким укладено договори оренди землі, є підставою для визнання недійсним таких договорів, а тому оскаржувані договори оренди підлягають визнанню недійсними на майбутнє, а земельні ділянки - поверненню.

У зв'язку з викладеним, уточнивши позовні вимоги, прокурор просив визнати незаконними та скасувати накази ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 14 лютого 2015 року № 11-863/14-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки»,

від 17 листопада 2015 року № 11-4183/21-15-СГ «Про внесення змін до наказу, затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду», визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 66,0196 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 30 березня

2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та

ОСОБА_4, визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі,

а саме земельної ділянки загальною площею 20,6247 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 28 грудня

2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та

ОСОБА_4, визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі,

а саме земельної ділянки загальною площею 14,1925 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 28 грудня

2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та

ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку загальною площею 66,0196 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1, повернути земельну ділянку загальною площею 20,6247 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_2, повернути земельну ділянку загальною площею 14,1925 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_3, та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від

31 січня 2017 року у задоволенні позову керівника Кіровоградської місцевої прокуратури до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області,

ОСОБА_4, РС Кіровоградського РУЮ, третя особа - ФГ «Нива-Р», про визнання незаконними і скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 у заявах належним чином обґрунтував розмір земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а після отримання

в оренду спірних земельних ділянок ФГ «Нива-Р» уклало відповідні договори, які свідчать про наявність матеріальних і технічних можливостей для діяльності фермерського господарства, а також використання та обробітку землі. Позовні вимоги про визнання недійсними договорів оренди землі є необґрунтованими, оскільки оскаржувані накази, якими вирішено питання про передання земельних ділянок в оренду, відповідають вимогам законодавства, а договори оренди землі містять всі істотні умови, визначені статтею

15 Закону України «Про оренду землі», укладені з дотриманням вимог статей 4-6, 11, 17, 19 вказаного Закону, відповідають іншим вимогам законодавства, право оренди зареєстровано у встановленому законодавством порядку, а тому підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України для визнання правочинів недійсними, немає.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 14 лютого 2015 року № 11-863/14-15-СГ «Про затвердження документації землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду».

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 17 листопада 2015 року

№ 11-4183/21-15-СГ «Про внесення змін до наказу, затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду».

Визнано недійсним договір оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 66,0196 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 30 березня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 на підставі наказу ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 14 лютого 2015 року № 11-863/14-15-СГ, зареєстрований 30 березня 2015 року РС Кіровоградського РУЮ (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20451477 від

01 квітня 2015 року реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 25).

Визнано недійсним договір оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 20,6247 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 28 грудня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 на підставі наказу ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від 17 листопада 2015 року № 11-4183/21-15-СГ, зареєстрований 21 січня 2016 року РС Кіровоградського РУЮ (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27947932 від

27 січня 2016 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 25);

Визнано недійсним договір оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 14,1925 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, укладений 28 грудня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 на підставі наказу ГУДержземагентства у Кіровоградській області від 17 листопада 2015 року № 11-4183/21-15-СГ, зареєстрований 21 січня 2016 року РС Кіровоградського РУЮ (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27948275 від

27 січня 2016 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 25).

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку загальною площею 66,0196 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 1043 646,00 грн, склад (назва) угідь - рілля, державі в особі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку загальною площею 20,6247 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області,кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 426 000,00 грн, склад (назва) угідь - рілля, державі в особі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку загальною площею 14,1925 га, що знаходиться на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_3, вартістю 277 218,00 грн, склад (назва) угідь - рілля, державі в особі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ні ОСОБА_4, ні ФГ «Нива-Р», засновником і головою якого він є, як на час звернення до ГУ Держгеокадастру із заявами про отримання земельних діляноку в оренду, так і на теперішній час не мали і не мають матеріальних та технічних ресурсів для здійснення такої форми підприємницької діяльності, як фермерське господарство.Оспорювані накази ГУ Держземагентства у Кіровоградській області прийняті з порушенням визначеного Законом України «Про фермерське господарство» порядку надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства, що дало можливість ОСОБА_4 у пільговому порядку отримати в користування землі державної власності значної площі поза передбаченою законом обов'язковою процедурою, тобто без проведення земельних торгів. Крім того, спірні земельні ділянки, отримані ОСОБА_4 оренду, знаходяться на відстані одна від одної, що свідчить про недотримання відповідачами при наданні ділянок та при укладенні спірних договорів оренди вимог частини сьомої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»згідно з якою визначено право на надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом, який має бути сукупністю суміжно розташованих індивідуальних земельних ділянок, які територіально становлять одне ціле. Вимоги прокурора про визнання цих наказів недійсними та їх скасування є законними та обґрунтованими. Заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» умов і обставин, а ОСОБА_4 зазначених вимог закону не дотримав, тобто одержав в оренду земельні ділянки з порушенням закону, а суд першої інстанції на вказані порушення уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі, поданій 14 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано скасував законне рішення суду першої інстанції, оскільки доводи позивача про відсутність у нього матеріальних і технічних можливостей для обробітку земельних ділянок та використання їх за цільовим призначенням є передчасними, тому що він надав докази, які свідчать про наявність у нього матеріальних і технічних можливостей для обробітку та використання спірних земельних ділянок. Заяви про отримання

в оренду цих земельних ділянок відповідали вимогам статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», а спірні накази видані відповідно до законодавства, після чого були укладені договори оренди землі, які також повністю відповідають закону, а тому підстав для визнання їх недійсними немає, а позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

25 жовтня 2017 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких зазначав, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим а доводи касаційної скарги ОСОБА_4 є безпідставними. ОСОБА_4 не обґрунтував розмір земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а також можливостей їх обробітку з огляду на наявні в нього матеріальні і технічні можливості. ГУ Держземагентства у Кіровоградській області оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заявах, належним чином не надавало, перевірка обґрунтування розміру земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів, не здійснювалася. До заяв не додано документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що 14 листопада 2013 року та 20 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагентства Кіровоградської області із заявами про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в оренду площами 13,7798 га, 20,2002 га та 66,0196 га строком на 15 років та 25 років для ведення фермерського господарства із земель, що перебувають у державній власності на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. На обґрунтування розміру земельних ділянок, який становить 34,8171 га (13,7798 + 20,2002), зазначив, що відведення земельних ділянок вказаного розміру є раціональним для технології вирощування сільськогосподарських культур, доцільним щодо перспектив діяльності фермерського господарства та з метою збереження і підвищення родючості ґрунтів, а також поліпшення інших властивостей землі

(а. с. 16-20, том 1).

04 грудня 2013 року на підставі заяв ОСОБА_4 від 14 листопада

2013 року (із додатками) ГУ Держземагентства у Кіровоградській області видало накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», згідно з якими відповідачу надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 15 років, які розташовані на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельних ділянок 20,2002 і 13,7798 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а. с. 21, 23, том 1).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 20 серпня 2014 року (із додатками)

ГУ Держземагентства у Кіровоградській області видало наказ від 02 жовтня 2014 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на

25 років, що розташована на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 66,0196 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у стадії меліоративного будівництва та в запасі, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а. с. 25, том 1). На обґрунтування розміру та необхідності отримання землі вказав про бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією (а. с. 20, том 1).

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області видано наказ від 17 листопада 2015 року «Про внесення змін до наказу Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області», яким внесено зміни до наказів від 04 грудня 2013 року та надано в оренду ОСОБА_4 дві земельні ділянки, що розташовані на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області, загальною площею 34,8171 (ділянка 1 площею 14,1925 га і ділянка 2 площею 20,6247 га) строком на 15 років (а. с. 27, том 1).

Згідно з наказом ГУ Держземагентства у Кіровоградській області від

14 лютого 2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» ОСОБА_4 затверджено документацію та надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку загальною площею 66,0196 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) (а. с. 26, том 1).

30 березня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, загальною площею 66,0196 га строком на

25 років, який зареєстровано РС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області 30 березня 2015 року (а. с. 28-33; 40, том 1).

28 грудня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно з яким передано

в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу, що перебувають у державній власності на території Гаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, загальною площею 20,6247 га, строком на 15 років, який зареєстровано 27 січня 2016 року РС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області (а. с. 41-45; 51, том 1).

28 грудня 2015 року між ГУ Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі загальною площею 14,1925 га строком на 15 років, який зареєстровано РС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області 27 січня 2016 року (а. с. 53-64, том 1).

Згідно з листом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 12 лютого 2016 року № 10-28-99.4-1004/15-16 у користуванні ФГ «Нива-Р» в особі ОСОБА_4 станом на 10 лютого 2016 року обліковуються три земельні ділянки, які розташовані на території Кіровоградського району Кіровоградської області (а. с. 66, том 1).

Листом від 26лютого 2016 року № 455 Територіальний сервісний центр

3541 повідомляє, що за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб КАМАЗ 53215, 2007 року випуску. За ФГ "Нива-Р" транспортні засоби не реєструвалися (а. с. 95, том 1).

Згідно з листом Кіровоградського об'єднаного УПФУ Кіровоградської області від 25 лютого 2016 року № 433/06-20 у період 2015-2016 роки ФГ «НИВА-Р» не подавало звітності з використання праці найманих працівників (а. с. 96, том 1).

Згідно з листом Кіровоградського відділення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС України у Кіровоградській області від 25 лютого 2016 року № 77/9/11-08-17 ФГ «НИВА-Р» у 2015 році звітність за формою № 1 ДФ не подавало

(а. с. 97, том 1).

Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області повідомила, що ОСОБА_4 та ФГ «НИВА-Р» не мають зареєстрованої в інспекції сільськогосподарської та іншої техніки (а. с. 98, том 1).

Юридична адреса ФГ «НИВА-Р»: вул. Полинкіна, 23 с. Соколівське, Кіровоградський район, Кіровоградська область(а. с. 244-249, том 1).

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема на умовах оренди.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Статтею 123 ЗК України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначено вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлено загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац другий частини першої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Із матеріалів справи відомо, що ОСОБА_4 подав відповідно до статті

7 вищевказаного Закону заяви про отримання в оренду спірних земельних ділянок, де були зазначені розміри цих земельних ділянок та їх місце розташування. До заяв про отримання в оренду земельних ділянок були додані обґрунтування щодо розмірів цих земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства (а. с. 16-20, том 1). Також ОСОБА_4 до заяв надав диплом спеціаліста про те, що він у 2010 році закінчив Кіровоградський національний технічний університет та отримав вищу освіту за спеціальністю «Агрономія», здобувши кваліфікацію вченого агронома (а. с. 125, том 1). Крім цього було додано копію трудової книжки, згідно з якою ОСОБА_4 має досвід роботи у сільському господарстві,

в тому числі на посаді агронома (а. с.131, том 1).

Відповідно до статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 цього Закону вимог та умов. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен надати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів (правовий висновок Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 2354цс16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог прокурора, оскільки встановив, що у заяві ОСОБА_4 належно обґрунтовано розмір земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а після отримання земельних ділянок в оренду ФГ «Нива-Р» укладено відповідні договори, що свідчать про наявність матеріальних і технічних можливостей для діяльності фермерського господарства, використання та обробітку землі.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Отже, у справі, яка переглядається, висновок апеляційного суду щодо необхідності надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства єдиним масивом, а не у вигляді земельних ділянок, розташованих на відстані одна від одної, є помилковим (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 07 грудня 2016 року у справі № 6-2237цс16).

Посилання апеляційного суду на те, що у заявах (клопотаннях)

ОСОБА_4 не наведено відповідного обґрунтування підстав можливого ведення фермерського господарства без наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів обробітку землі, не визначено кількості членів фермерського господарства та наявні інші порушення процедури передачі землі в оренду, є помилковими з огляду на таке.

Матеріали справи містять договір про надання послуг від 29 квітня 2016 року № 25, укладений між ФГ «Нива-Р» та ФГ «Хлібороб-Р» (а. с. 161-163, том 1), договір купівлі-продажу від 29 квітня 2016 року № 26, укладений між

ФГ «Хлібороб-Р» та ФГ «Нива-Р» (а. с. 164-167, том 1), договір підряду про надання послуг від 10 березня 2016 року та від 10 березня 2017 року, укладений між ФГ «Нива-Р» та ТОВ «АФ «Гаївське» (а. с. 175-176, том 1,

а. с. 153-157, том 2), договір купівлі-продажу від 24 квітня 2017 року

№ 21, укладений між ТОВ «Азот Хім Торг» та ФГ «Нива-Р» (а. с. 158-162,

том 2), предметом цих договорів є сільськогосподарська техніка та автотранспорт, необхідні для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва та перевезення зернової культури, придбання різних видів зернової культури, а також хімічних добрив.

Тобто ОСОБА_4 отримав в оренду спірні ділянки для ведення фермерського господарства, про що свідчить цілий ряд укладених ним від імені ФГ «Нива-Р» договорів, які вказують на те, що він дійсно обробляв ці ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи в позові, пересвідчився

в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство такого виду та виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією

з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для фермерського господарства.

Статтею 8 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

У справі, яка є предметом перегляду, ОСОБА_4набув право користування спірними земельними ділянками загальною площею 66,0196 га у березні 2015 року (а. с. 28, том 1), а земельними ділянками площами

20,6247 та 14,1925 га - у грудні 2015 року (а. с. 41, 53, том 1), тобто процедура оформлення спірних земельних ділянок завершилася лише в грудні 2015 року.

Договір підряду про надання послуг щодо обробітку цих земель було укладено 10 березня 2016 року.

Проте уже 30 березня 2016 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури подав до суду позов, у якому зазначив, що відповідач не має дійсного волевиявлення на створення фермерського господарства та обробітку цієї землі.

Позивач вказує на невідповідність заяв ОСОБА_4 від 14 листопада 2013 року вимогам статті 7 вказаного Закону, а саме на те, що

ОСОБА_4 не обґрунтував належним чином розмір земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а також можливостей її обробітку з огляду на відсутність у заявника нерухомого майна, сільськогосподарської техніки, транспорту, інших засобів для обробітку землі.

Проте наведені обставини справи, яким суд першї інстанції дав належну правову оцінку, свідчать, що в заяві ОСОБА_4 належним чином обґрунтовано розмір земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а після отримання в оренду земельних ділянок ФГ «Нива-Р» укладено відповідні договори, що свідчать про наявність матеріальних і технічних можливостей для діяльності фермерського господарства, а також використання та обробітку землі.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство діє на умовах самоокупності. Всі витрати господарство покриває за рахунок власних доходів та інших джерел, не заборонених законодавством. Фермерське господарство самостіно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію. На власний розсуд та ризик набирає партнерів з економічних зв'язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних. Фермерське господарство має право вступати в договірні відносини з будь-якими юридичними або фізичними особами, органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором. Тому ФГ «Нива-Р» мало право самостійно визначати, чи потрібно для виробництва товарної сільгосппродукції мати у власності нерухоме або рухоме майно, техніку або ж наймати його за договорами оренди, підряду про надання послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд зазначеного не врахував.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення про відмову в задоволенні позову, дійшов правильного висновку, що позивач не навів підстав для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок як недійсних правочинів, натомість ОСОБА_4 дотримав передбачений законодавством порядок отримання громадянами земельних ділянок в оренду, а ряд укладених договорів свідчить про його волевиявлення стосовно створення фермерського господарства.

Наявним у справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та з урахуванням усіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки всі умови, передбачені статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» ОСОБА_4 дотримав.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені у запереченнях керівника Кіровоградської місцевої прокуратури, були предметом дослідження судом першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що не належать до повноважень Верховного Суду.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню,

а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року скасувати, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик