Єдиний унікальний номер 725/4944/18
Номер провадження 2/725/791/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської Тонієвич О.В.,

при секретарі Григорчук Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4,

відповідачки ОСОБА_5,

представника відповідачки ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_7 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом до відповідачів.

Посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2000 року набув права власності на 44/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться в м.Чернівці по вул. Бородинській, 11. На вказаній земельній ділянці розташовано житловий будинок, гаражі, сараї, вбиральні, криниця та огорожа. Власником решти 56/100 часток будинковолодіння є ОСОБА_7.

08 квітня 2016 року вони разом із ОСОБА_7 звернулися до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ОСОБА_3 міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0858 га за адресою м.Чернівці, вул.Бородинська, 11 в оренду терміном на 49 років для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням 7 сесії VII скликання ОСОБА_3 міської ради від 26 травня 2016 року №253 їм надано дозвіл на складання проекту відведення щодо передачі земельної ділянки за адресою вул.Бородинська, 11 в м.Чернівці орієнтованою площею 0,1000 га безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, житлових будівель і споруд.

Пунктом 20.1 цього ж рішення їм відмовлено у наданні земельної ділянки за адресою вул.Бородинська, 11 в м.Чернівці площею 0,0858 га в оренду для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, у звязку із тим, що це суперечить приписам статей 40,121,134 Земельного кодексу України.

Підставою для прийняття вказаного пункту рішення став висновок Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ОСОБА_3 міської ради щодо можливості закріплення земельної ділянки, у якому зазначено, що згідно із генеральним планом м.Чернівці затвердженого рішенням міської ради IV від 27 березня 2014 року №1171 та статті 38 ЗК України, зазначена вище земельна ділянка відноситься до садибної забудови.

Разом з тим, рішенням 36 сесії VII скликання ОСОБА_3 міської ради від 04 вересня 2017 року №855 надано дозвіл ОСОБА_5 на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 01000 га, у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою по вул. Красноільській, 22 в м.Чернівці.

В подальшому, рішенням 57 сесії VII скликання ОСОБА_3 міської ради від 05 липня 2018 року №1324 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,0878 га за адресою вул.Красноільська, 22 в м.Чернівці для обслуговування житлового будинку, будівель і споруд.

27 липня 2018 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку.

Вважає вищевказані рішення ОСОБА_3 міської ради незаконними і протиправними, такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступних підстав:

Так, земельна ділянка по вул.Красноільська, 22 в м.Чернівці, яка передана відповідачці ОСОБА_5, перебувала у його фактичному володінні з часу набуття ним права власності на 44/100 частин будинковолодіння по вул.Бородинській, 11 в м.Чернівці. Загальна площа земельної ділянки, яка закріплена за вказаним будинковолодінням ще в 1974 році, становить 1858 га. Дана земля постійно ним обробляється, на ній він влаштував вигрібну яму, вольєр з сіткою для утримання свійських тварин і птиці, висадив фруктові дерева.

Вважає, що відмовивши у наданні спірної земельної ділянки в оренду та передавши її відповідачці ОСОБА_5, ОСОБА_3 міська рада порушила положення статті 1 Першого Протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки позбавила його можливості мирно володіти своїм майном, не забезпечивши справедливого балансу між сторонами спору та поклавши тим самим на нього, надмірний індивідуальний тягар.

Посилаючись на норми земельного законодавства та положення Європейської конвенції з прав людини, просив позов задовольнити та визнати незаконними рішення ОСОБА_3 міської ради в частині відмови йому у передачі в оренду земельної ділянки та передачі її відповідачці ОСОБА_5

04 жовтня 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_3 міської ради. У своєму відзиві представник відповідача зазначив про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 міська рада не визнає, виходячи з їх безпідставності. Вказує, що пунктом 20 рішення міської ради від 26.05.2016 року №253 позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_7 надано дозвіл на складання проекту відведення щодо передачі земельної ділянки за адресою вул.Бородинська, 11 в м.Чернівці, орієнтовною площею 0,1000га безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З огляду на викладене, позивач використав своє право на отримання земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням на безкоштовній основі. Що ж стосується оформлення земельної ділянки площею 0,878га, яка розташована поруч із житловим будинком, який належить позивачу ОСОБА_1, то позивач мав право на отримання вказаної ділянки шляхом її купівлі чи оформлення договору оренди. Так як ОСОБА_1 таким правом не скористався, спірна земельна ділянка була передана відповідачці ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу, відповідачка ОСОБА_5 через свого представника адвоката ОСОБА_6 також надала відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов ОСОБА_1 вона не визнає. Більше того, позивач взагалі не заявляє позовних вимог до неї, як до відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який був допитаний у якості свідка, підтвердив обставини, викладені ним у позовній заяві. Пояснив, що спірною земельною ділянкою користувався ще його дідусь та батько. Ділянка була не придатною для садівництва та городництва, так як там постійно утворювалося болото. З метою удобрення землі, його дідусь завіз туди велику кількість вантажних автомобілів із ґрунтом. Вважає, що після довгих років користування спірною землею, має першочергове право на отримання її в оренду, чи у власність. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 підтримав пояснення свого довірителя. Посилаючись на норми чинного земельного законодавства, просив скасувати оскаржувані рішення міської ради. Вважає, що органом місцевого самоврядування не вірно застосовано норми земельного законодавства та при винесенні оспорюваних рішень міська рада втрутилася у право його довірителя на мирне володіння майном як самою земельною ділянкою, так і розміщених на ній будівельно-інженерних конструкцій. Просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 підтримав наданий ним раніше відзив на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити. Вважає, що оскільки позивачем вичерпано право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, він міг придбати спірну ділянку або за договором купівлі-продажу, або за договором оренди.

Відповідачка ОСОБА_5 пояснила, що вона, як мати загиблого учасника АТО, набула право на отримання земельної ділянки. Після оформлення усіх належних документів, отримала у власність спірну земельну ділянку. Про те, що вказана ділянка перебувала у користуванні позивача, їй нічого не відомо. На даний час там нічого немає, жодних вигрібних ям, чи вольєрів також немає. З пропозицією викупити спірну земельну ділянку ОСОБА_1 до неї не звертався. Просила не задовольняти позов, оскільки вважає, що нею набуто земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав пояснення своєї довірительки. Крім того, зазначив, що позивачем взагалі не заявлено позовних вимог до ОСОБА_5

Розгляд справи відбувався у відсутність третьої особи ОСОБА_7, яка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася судом про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником частини будинковолодіння по вул.Бородинській, 11 в м.Чернівці, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 06.03.2000 року (а.с.5).

Співвласником іншої частини вказаного будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2014 року є ОСОБА_7 (а.с.6).

Статтею 116 Земельного кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до вимог ст.40 цього ж Кодексу громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.05.2016 року ОСОБА_3 міською радою винесено рішення №253 (п.20), яким позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_7 надано дозвіл на складення проекту відведення щодо передачі земельної ділянки за адресою по вул. Бородинській, 11 в м.Чернівці, орієнтовною площею 0,1000га безоплатну у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.7-8).

Таким чином, позивач використав належне йому право на безкоштовне отримання земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням.

Поряд із цим, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_5 на законних підставах отримала у власність спірну земельну ділянку площею 0,0878га по вул. Красноільській, 22 в м.Чернівці. При цьому суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Земельні ділянки можуть бути надані військовослужбовцям у власність у межах норм безоплатної приватизації, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, а саме у таких розмірах:

для ведення садівництва не більше 0,12 га;

для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га;

для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах не більше 0,15 га, в містах не більше 0,10 га;

для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 гектара.

Так, судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_5 надано статус матері загиблого в АТО ОСОБА_8 (а.с.68-74).

26 червня 2017 року відповідачка звернулася із заявою про взяття її на облік учасників антитерористичної операції для отримання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в м.Чернівці (а.с.11).

В подальшому, рішенням ОСОБА_3 міської ради від 30.04.2015 року №1602 «Про затвердження Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівці, ОСОБА_5 як матері військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, передано у власність земельну ділянку площею 0,0878га за адресою вул.Красноільська, 22 в м.Чернівці (а.с.38-41).

Отже, враховуючи наведені вище фактичні обставини справи та виходячи із наданих письмових доказів, суд приходить до переконливого висновку про те, що спірна земельна ділянка відповідачці ОСОБА_5 була передана у відповідності до вимог чинного законодавства.

Що ж стосується того, що позивачем ОСОБА_1 на спірній земельній ділянці розташований вольєр для свійської птиці та вигрібна яма, які на думку позивача, є майном у розумінні ст.1 Першого Протоколу Європейської конвенції з прав людини, слід зазначити наступне:

Положенням ст.1 Першого Протоколу Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втім, у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що таке право власності має бути «існуючим майном».

Оскільки розміщені на спірній земельній ділянці обєкти, а саме вольєр, вигрібна яма, насадження, не відносяться до нерухомого майна, яке підлягає державній реєстрації у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на думку суду, ці обєкти не можуть визнаватися майном у розумінні ст.1 Першого Протоколу Європейської конвенції з прав людини.

Крім того, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що він тривалий час користується спірною земельною ділянкою, займається її благоустроєм, про що підтвердили в судовому засіданні й свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, не можуть бути підставою для закріплення цієї земельної ділянки за ним (позивачем) поза конкурсом на безоплатній основі.

Враховуючи наведені вище обставини справи, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13,19 Конституції України, ст.ст.116,120,121,134 Земельного кодексу України, ст.ст.2,4,5,7,12,76,89,258,259,263- 265,268,273, 352,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_7 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич