Провадження № 2/522/696/18
18 травня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :
головуючого судді Загороднюка В.І.
при секретарі Смоковій А.В.
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Моторного (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
Представник позивача надав до суду клопотання в якому просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про неможливість неявки в судове засідання не повідомив.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 23.03.2016 року о 11:30 год. по вул. М. Жукова № 107 та ОСОБА_2 в Одеській області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 та «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3.
Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «УСГ» при використанні транспортного засобу «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 за договором обов'язкового страхування № АЕ 7602556.
Потерпілий звернувся до Позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди.
Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склав 41 547 (Сорок один тисяча п'ятсот сорок сім) три. 15 коп..
Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Керуючись ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), п. 41.1. Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 38.2. Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Таким чином, особою, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, у даному випадку є Відповідач відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
05.04.2016 р. Відповідачу було направлено лист № 3/1-05/9466 з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.
Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлює, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1600 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 128, 130, 133, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354, 496 ЦПК України; ст. ст.. 1, 2, 11, 23, 979, 990, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд -
Позов Моторного (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.І.Загороднюк
18 травня 2018 року