Справа № 1527/2-47/11
Провадження №2/523/206/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бабакова В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Суворовському районі м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «ЖКС «Пересипський», Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про знесення самовільної споруди, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, ОСОБА_4 про знесення самовільної споруди,

В с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про знесення самовільної споруди, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками домоволодіння № 173В по вул. Агрономічна в м. Одесі. Відповідачка ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 15.04.2005 року, була власницею сусіднього домоволодіння № 174Б по вул.. Агрономічній в м. Одесі, яке в подальшому за договором купівлі-продажу та договором дарування від 16.04.2015 року передала своїй дочці ОСОБА_5 Відповідачка ОСОБА_3 збудувала самовільно будинок безпосередньо біля літньої кухні позивачів, без їх згоди та дозвільної документації, що порушує інсоляцію літньої кухні позивачів, призводить до затікання опадів на стінку літньої кухні позивачів, може спричинити пожежу. Тому позивачі просять суд зобовязати відповідачів за власний рахунок знести вказаний самовільний будинок. Крім того оскільки рішенням Одеського адміністративного суду від 10.03.2016 року скасовано реєстрацію вказаного самовільно зведеного будинку, то відповідачка ОСОБА_3 не мала права відчужувати його на користь відповідачки ОСОБА_5 а тому договори дарування та купівлі-продажу від 16.04.2015 року повинні бути визнані недійсними. Також діями відповідачів позивачам завдано моральну шкоду яку вони оцінюють у 10000 грн. кожний, та просять стягнути з відповідачів на їх користь.

Відповідачка ОСОБА_3 первісний позов не визнала та звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила зобовязати позивачів знести самовільно збудовану літню кухню, оскільки вона розташована впритул до будинку відповідачки.

Представник позивачів первісний позов підтримав, наполягав на його задоволенні, зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачів первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав, наполягав на його задоволенні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи та їх представники в судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі є власниками домоволодіння № 173В по вул. Агрономічна в м. Одесі. Відповідачка ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 15.04.2005 року, була власницею сусіднього домоволодіння № 174Б по вул.. Агрономічній в м. Одесі, яке в подальшому за договором купівлі-продажу та договором дарування від 16.04.2015 року передала своїй дочці ОСОБА_5

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 збудувала самовільно будинок безпосередньо біля літньої кухні позивачів, без їх згоди та дозвільної документації. В подальшому узаконила його, однак рішенням Одеського адміністративного суду від 10.03.2016 року скасовано реєстрацію самовільно зведеного будинку відповідачки та свідоцтво про право власності на нього.

Крім того, згідно висновку будівельно-технічної експертизи літня кухня позивачів також є самовільною спорудою, та будівельними нормами не встановлено інсоляцію для таких споруд як літня кухня.

Також судом встановлено, що державних актів на земельні ділянки у позивачів та відповідачів немає, межі земельних ділянок не встановлювалися, а визначені по фактичному користуванню.

Також позивачами не надано до суду технічного паспорту на їх домоволодіння.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.7 ст.. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, привести відповідну перебудову.

Ані позивачі, ані відповідачі не є належними позивачами по своїх позовах в частині зобовязання знести самовільні споруди в розумінні ч.7 ст. 376 ЦК України, так вони не є а ні органом державної влади, а ні органом місцевого самоврядування, а тому їх позови в частині зобовязання один одного знести самовільні споруди не можуть бути задоволеними, хоча дійсно сторони здійснили самочинне будівництво.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні первісного позову в частині зобовязання відповідачів знести самовільну споруду та в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Також не підлягає задоволенню і вимога позивачів про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу від 16.04.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки позивачі не є сторонами вказаних договорів, та судом не встановлено, яким чином ці договори порушують права позивачів, враховуючи факт того, що їх літня кухня також зведена самовільно та межі земельних ділянок сторін не встановлені, державні акти на земельні ділянки не видавалися.

З тих самих підстав не підлягають задоволенню і вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 376 ЦК України, ст.ст. 259,263,265,272 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «ЖКС «Пересипський», Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про знесення самовільної споруди, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, ОСОБА_4 про знесення самовільної споруди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складання рішення 23.08.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :