Cправа № 563/469/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Турович М.І.

розглянувши у судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (в порядку суброгації) ,

встановив:

ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача.

Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 30.01.2015 р. ПАТ "Страховою компанією "ПЗУ Україна" та ПАТ "Фітофарм" було укладено договір страхування транспортних засобів № АМ 095928 предметом якого є страхування автомобіля Skoda Fabia, державний реєстраційний номер АН 9424ІМ.

20.03.2015 р. в м. Рівне, вул. Київська, 78 Г трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Skoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був припаркований, та належить ПАТ "Фітофарм" та автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який не вжив заходів, щоб не допустити його самовільного руху, в результаті чого відбувся наїзд на автомобіль "Skoda Fabia". Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 26.05.2015 р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До ПЗУ Україна звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов укладеного договору.

ПЗУ Україна на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи із рахунку № Сч-002209620 від 23.03.2015 p., звіту № 570/15 від 06.04.2015 р. про визначення вартості матеріального збитку здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 13732, 64 грн., що підтверджено платіжним дорученням.

На адресу відповідача було направлено претензію щодо відшкодування заподіяної шкоди, однак дану претензію відповідач проігнорував та сума страхового відшкодування ним не погашена. В зв"язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, але в справі наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з"явились, але до суду подано заяву представником відповідача ОСОБА_3 в якій вона просить справу слухати без її участі та без участі відповідача, просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Встановивши фактичні обставини справи, з"ясувавши позиції сторін та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.

20.03.2015 р. в м. Рівне, вул. Київська, 78 Г трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Skoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був припаркований, та належить ПАТ "Фітофарм" та автомобіля «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який не вжив заходів, щоб не допустити його самовільного руху, в результаті чого відбувся наїзд на автомобіль "Skoda Fabia".

Постановою Корецького районного суду від 26.05.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначене судове рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2015 р. ПАТ "Страховою компанією "ПЗУ Україна" було укладено договір страхування транспортних засобів № АМ 095928 з ПАТ "Фітофарм" предметом якого є страхування автомобіля "Skoda Fabia", державний реєстраційний номер АН 9424ІМ.

Згідно з наданим страховим актом від 21.04.2015 року складеним ПрАТ "СК ПЗУ Україна" розмір матеріального збитку за страховим випадком від 20.03.2015 року склав 13732,64 грн. та був виплачений позивачем страхувальнику ПАТ "Фітофарм".

Виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ст.1188 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ст.22 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За нормами ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначеними нормами врегульовано порядок відшкодування шкоди в порядку суброгації, оскільки при суброгації відбувається заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. В такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Не заперечуючи факт настання страхового випадку та обставин позову відповідач у своїй заяві просив суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та відмовити в позові у звязку з закінченням строку позовної давності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти СполученогоКоролівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важкоспростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодоподій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть статиненадійнимиі недостатніми.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). Таким чином, якщо днем настання події є день вчинення ДТП, то загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг з дня, наступного за днем вчинення ДТП, і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події.

А, отже, перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, а саме з 20.03.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 надійшла до суду 12.04.2018 року за вих. № 1099565 від 29.03.2018 року. Таким чином, позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку загальної позовної давності.

Виходячи із змісту ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, враховуючи сплив позовної давності, на застосуванні якої наполягала сторона відповідача, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та з цих підстав у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.257, 260, 261, 267, 933, 1166, 1187,1194 ЦК України, ст.ст.9,22,29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.263-265 ЦПК України суд,

вирішив:

У задоволенні позову ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (в порядку суброгації) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Загородько Н. А.