Справа № 513/811/18
Провадження № 2/513/667/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарським спорудами, розташований в с.Успенівка, вул. Садова, № 19, Саратського району Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 04 липня 2013 року його її дядько ОСОБА_3 склав заповіт, яким призначив його спадкоємцем усього належного йому на момент смерті майна.

21 березня 2018 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 19, розташований по вул. Садовій в с. Успенівка Саратського району Одеської області.

У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на зазначене майно.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 84).

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований у 1965 році (а.с.13-18), тобто до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно витягу з погосподарської книги Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, особовий рахунок № 10, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під № 19, який розташований по вул. Садова в с. Успенівка Саратського району Одеської області, є ОСОБА_3, який помер 18 березня 2018 року (а.с. 52-53).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 12 липня 2018 року складає 59084 гривні (а.с. 19-51).

Частина 1 ст. 1223 ЦК України встановлює, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як видно з копій свідоцтва про народження серії І-ЖД № 350029, виданого Успенівською сільською радою Саратського району Одеської області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

З Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень, вбачається, що ОСОБА_5 народився 31 липня 1950 року, а ОСОБА_3 народився 16 січня 1959 року. Їх батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.8-9).

ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений 04 липня 2013 року секретарем виконавчого комітету Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим номером № 16, відповідно до якого позивача призначено спадкоємцем усього належного спадкодавцю на момент смерті майна (а.с. 11). Даний заповіт є чинним, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 12).

ОСОБА_3 помер 18 березня 2018 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 522970, виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 10).

До дня своєї смерті він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою № 961 від 25 червня 2018 року Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 54).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 19, розташований по вул. Садовій в с. Успенівка Саратського району Одеської області.

28 березня 2018 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 за заявою позивача відкрив спадкову справу щодо майна ОСОБА_3, померлого 18 березня 2018 року. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.73-83).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в с. Успенівка, вул. Садова, № 19, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 55).

Оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий 22 березня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 19 (девятнадцятим) номером, розташований по вул. Садовій в с. Успенівка Саратського району Одеської області, що належало ОСОБА_3, який помер 18 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Саратський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька