Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-204/12 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 81 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №2-204/12 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2, за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 12 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 Зазначав, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08.02.2012 стягнуто на користь ПАТ «Банк Форум» в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0015/07/101-СL від 12.12.2007 у розмірі 1 903 404 грн 50 коп. Для виконання вказаного рішення суду 08.04.2013 було відкрито виконавче провадження № 37413743, яке було передано на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській област. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.12.2017 замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» у виконавчому провадженні на правонаступника - ОСОБА_4, який в подальшому звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа стягувачу, на підставі чого 28.02.2018 державним виконавцем Корнєєвим М.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 01.03.2018 виконавцем винесено постанову стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 190 340 грн 45 коп. Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є неправомірними, а постанова підлягає скасуванню, оскільки вона суперечить положенням ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавчий збір може бути стягнуто лише в розмірі 10% від фактично стягнутої державним виконавцем суми. Проте в межах виконавчого провадження жодних сум зі скаржника, як боржника, стягнуто не було. Враховуючи вищевикладене, просив визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01.03.2018 неправомірними; визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 01.03.2018, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 у виконавчому провадження № 37413743.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 12 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 01.03.2018 неправомірними. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 01.03.2018, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 у виконавчому провадження № 37413743.

В апеляційній скарзі Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку вказавши, що підстави для стягнення виконавчого збору відсутні, оскільки винесення постанови про стягнення виконавчого збору є прямою вказівкою Закону, а саме статті 40 Закону. Навіть при відсутності фактичного стягнення суми заборгованості, відмови стягувача від примусового стягнення, виконавчий збір підлягає стягненню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 08.04.2013 відкрито виконавче провадження №37413743 з виконання виконавчого листв № 2-204/12 виданого 19.07.2012 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 903 404 грн 50 коп.

Постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС м.Житомира Головного ТУЮ у Житомирській області від 03.03.2017 передано виконавче провадження №37413743 до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області, яке постановою від 13.03.2017 було прийняте для виконання.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира 07 грудня 2017 року стягувача ПАТ «Банк Форум» у виконавчому провадженні №37413743 замінено правонаступником - ОСОБА_4

22 лютого 2018 року стягувач ОСОБА_4 звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа № 2-204/12 від 19.07.2012 стягувачу.

28 лютого 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

01 березня 2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 190 340 грн 45 коп.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон від 02.06.2016 № 1404-VІІІ).

Відповідно до пункту 7 Розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При цьому, в Прикінцевих та Перехідних положеннях Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ вказано порядок виконання та правового регулювання саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV, так і Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Тобто з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, положення попереднього Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV застосовується не щодо всього виконавчого провадження № 37413743, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 37413743 винесена виконавцем 01.03.2018, тобто вже в період дії Закону від 02.06.2016 №1404-VІІІ, то в даному випадку підлягали застосуванню положення саме цього закону.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Судом встановлено, що державним виконавцем не було стягнуто сум з боржника на користь стягувача присуджених за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08 лютого 2012 року, тобто державним виконавцем не було вчинено заходів примусового виконання рішення, які призвели до виконання рішення, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність підставдля стягнення виконавчого збору з боржника та обгрунтовано задовольнив скаргу ОСОБА_1

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз'яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, доводи апелянта про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби, апеляційний суд визнає помилковими.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 05 червня 2018 року.

Головуючий

Судді