АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/499/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Храпка В.Д.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року постановленого під головуванням судді Колоди Л.Д. у справі за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу, за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до кредитної спілки «Кредит-Союз», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки» Кредит-Союз», третя особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7 про визнання договорів кредиту недійсними, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року КС «Кредит-Союз» звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_3 уклали: договір кредиту №ЧЕ-0811 від 01.11.2010 року про надання кредиту (кредитної лінії) в розмірі 100 000 грн. строком на 12 місяців; договір кредиту №ЧЕ-0017 від 12.01.2012 року про надання кредиту (кредитної лінії) в розмірі 90 000 грн. строком на 36 місяців.

Відповідно до умов зазначених договорів відповідач зобовязався повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка, однак своїх зобовязань останній не виконав.

Станом на 21.08.2015 року заборгованість за договором кредиту становила 200 135,75 грн., в тому числі 20 591,16 грн. за договором кредиту №ЧЕ-0811 від 01.11.2010 року, 179 544,59 грн. за договором кредиту №ЧЕ-0017 від 12.01.2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №Че-0811 від 01.11.2010 року були укладені договори поруки, а саме: між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №Че-0811-П від 01.11.2010 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6 було укладено договір поруки №Че-08.11-П від 07.04.2011 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №Че-0811-П від 01.11.2010 року.

Крім того, в забезпечення кредитного договору №Че-0811 від 01.11.2010 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №Че-0811 І від 05.11.2010 року, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне іпотекодавцю на праві власності майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32,9 кв.м., сторонами предмет іпотеки оцінився в 100 000 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №Че-0017 від 12.01.2012 року були укладені договори поруки, а саме: між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №Че-0017-П від 12.01.2012 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 було укладено договір поруки №Че-0017-П/1 від 12.01.2012 року.

Крім того, в забезпечення кредитного договору №Че-0017 від 12.01.2012 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №Че-0017 І від 22.03.2012 року, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне іпотекодавцю на праві власності майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 32,9 кв.м., сторонами предмет іпотеки оцінився в 100 000 грн.

Позивач листом з вимогою про усунення порушення звернувся до іпотекодавця з пропозицією погасити борг та повідомив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, однак погашення зобовязань, забезпечених іпотекою не відбулось.

На підставі викладеного КС «Кредит-Союз» просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь позивача 20 591,16 грн. за договором кредиту №Че-0811 від 01.11.2010 року; стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь позивача 179 544,59 грн. за договором кредиту №Че-0017 від 12.01.2012 року; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 в сумі 200 135,75 грн., в тому числі 20 591,16 грн. за договором кредиту №Че-0811 від 01.11.2010 року та 179 544,59 грн. за договором кредиту №Че-0017 від 12.01.2012 року звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 належну ОСОБА_8, визначити способом реалізацію предмету іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах та визначити початкову ціну в сумі 100 000 грн.; виселити громадян, які мешкають в зазначеній квартирі.

В лютому 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали зустрічний позов до КС «Кредит-Союз» про визнання договору іпотеки недійсним, обґрунтовуючи свій позов тим, що на час укладення договору іпотеки ОСОБА_8 мав неповнолітню доньку ОСОБА_9, яка на той час була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі. На час укладення договорів іпотеки вона була неповнолітньою.

Зазначають, що одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органів опіки та піклування, є договір іпотеки відносно жилого приміщення, право користування яким мають діти, що визначено статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства».

З огляду на викладене, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили суд визнати недійсним договір іпотеки №Че-0017 І від 22 березня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 22.03.2012 року та зареєстрований в реєстрі за №457.

ОСОБА_3 в свою чергу також подав зустрічний позов до КС «Кредит-Союз» про визнання кредитних договорів недійсними, який в подальшому був ним уточнений та посилався на те, що для укладення договору із позичальником, КС «Кредит-Союз» повинна була отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію, яка була нею отримана лише в 2011 році.

Вказує, що в укладених кредитних договорах відсутні відомості, щодо детального розпису загальної вартості кредиту, та відсутні умови, які визнані обовязковими відповідно до п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведено поверхово та не зрозуміло для споживача, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також позивач зазначає, що в обох договорах зазначено, що призначення договору комерційний, однак для отримання комерційного кредиту позичальник повинен бути субєктом господарської діяльності, а не фізичною особою, а також надавати послуги КС і як аванс отримати комерційний кредит.

ОСОБА_3 також звертає увагу, що між сторонами по справі було узгоджено не всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а саме в договорах відсутні додатки з графіком погашення основного боргу і боргу по відсотках, немає графіку коли кредитор надасть повну суму кредиту, або частин траншу.

Крім того, в договорі від 12.01.2012 року вказано відсоткову ставку 40,05%, а нараховується 40,5%, подвійна ставка відсотків становить 80,1%, а нараховується 90%.

Також ОСОБА_3 вказує, що п.4.4. кредитних договорів передбачено, що при порушенні зобовязання відсоткова ставка подвоюється, при цьому в п. 4.4.2 вказується, що сторони погодилися, що дане зобовязання не є неустойкою. Вказаний пункт договорів суперечить чинним нормам законодавства викладеним в статті 549 ЦК України.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним договір кредиту (кредитної лінії) №Че-0811 від 01.11.2010 року та визнати недійсним договір кредиту (кредитної лінії) №Че-0017 від 12.01.2012 року.

В квітні 2016 року КС «Кредит-Союз» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу, в обґрунтування якого зазначено, що вказаний позов подано стосовно відсотків, які підлягають сплаті за період з 22.08.2015 року по 06.04.2016 року за договором кредиту (з урахуванням збільшення процентної ставки у звязку із простроченням платежів за договором) в розмірі 29 540, 98 грн.

Так, в позові зазначається, що КС «Кредит-Союз», звертаючись до суду із попереднім позовом просила стягнути заборгованість за договорами кредиту станом на 21.08.2015 року, проте відповідачами жодних дій на погашення заборгованості вчинено не було, у звязку з чим спілкою було донараховано відсотки за користуванням кредитами за вищевказаний період.

У звязку з викладеним КС «Кредит-Союз» просила суд стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 29 540,98 грн. заборгованості за процентами по договору кредиту Че-0017 від 12.01.2012 року; стягнути на користь КС «Кредит-Союз» з ОСОБА_7 29 540,98 грн. заборгованості за процентами по договору кредиту Че-0017 від 12.01.2012 року в рахунок солідарного погашення заборгованості ОСОБА_3

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 червня 2016 року обєднано в одне провадження позовні вимоги кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу, позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_9 до кредитної спілки «Кредит-Союз», треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним та позовні вимоги ОСОБА_3 до кредитної спілки» Кредит-Союз», третя особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7 про визнання договорів кредиту недійсними.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року позов кредитної спілки «Кредит-Союз» в частині стягнення боргу з ОСОБА_4, як поручителя солідарно з іншими відповідачами по договору кредиту №Че-0811 від 01.11.2010 року залишено без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року позов КС «Кредит-Союз» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КС «Кредит-Союз» заборгованість в сумі 112 713 грн. 45 коп. В частині позовних вимог про стягнення боргу в сумі 116 963 грн. 28 коп. та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В позові ОСОБА_8, ОСОБА_9 до КС «Кредит-Союз», треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

В позові ОСОБА_3 до КС «Кредит-Союз», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання договорів кредиту недійсними відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КС «Кредит-Союз» судовий збір 1 127 грн. 14 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, на недоведення обставин, що мають значення для справи, а також на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просив апеляційний суд скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити кредитній спілці у задоволенні позову, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити та визнати недійсними кредитні договори та застосувати наслідки недійсності.

При цьому в апеляційній скарзі посилається на підстави викладені ним в своїй позовній заяві та крім того зазначає, що на зворотній стороні особової картки позичальника складеної кредитною спілкою за договором кредиту №Че-0811 зазначено, що позичальником в рахунок погашення заборгованості по кредиту передане майно вартістю 5300 грн. Проте у особовій картці позичальника операція по зарахуванню вартості майна у розмірі 5300 грн. у рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №Че-0811 не відображена. Апелянт вважає, що правильність нарахування спілкою кредиту не можливо встановити без прибуткових касових ордерів та підтверджуючих документів про отримання від позичальника вищевказаного майна.

Також зазначає, що в договорах поруки не визначено строк після закінчення якого порука припиняється. Вказує, що зобовязання по договорах поруки припинені, оскільки в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України позивач повинен був звернутися з вимогою в період з 12.01.2015 року по 12.06.2015 року, чим він не скористався.

Відповідно до заяви-анкети на отримання кредиту від 26.10.2010 року ОСОБА_3, як фізична особа просив кредит на придбання товарів, а кредитор в договорі з порушення норм ЦК України, вказав цільове призначення, як комерційне.

Апелянт, вважаючи, що передбачене договором подвоєння відсоткової ставки є неустойкою, а тому в цій частині до вимог кредитора необхідно застосувати строк позовної давності в один рік.

У відзиві на апеляційну скаргу КС «Кредит-Союз» спростовує доводи апеляційної скарги, при цьому посилається на наявні в матеріалах справи докази, які не були належним чином дослідженні апелянтом та вважає, що рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на приписи процесуальних норм права суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в частині доводів апеляції. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку перегляду підлягає рішення стосовно вимог Кредитної спілки «Кредит-Союз» про стягнення боргу та позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання кредитних договорів недійсними.

Задовольняючи частково позовні вимоги КС «Кредит-Союз» суд першої інстанції керувався тим, що в результаті проведеної судово-економічної експертизи було встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 по тілу кредиту за договором кредиту від 01.11.2010 року №Че-0811 станом на 21.08.2015 року відсутня. Визначити розмір процентів за даним договором можливо встановити за умови дослідження прибуткових касових ордерів про суми коштів внесених позичальником та підтверджуючі документи на отримання від позичальника майна на суму 5300 грн. Проте за договором кредиту №Че-0017 заборгованість становить по тілу кредиту 58 129, 60 грн., а по відсотках 54 583, 85 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з позичальника та поручителів в солідарному порядку.

У зустрічному позові ОСОБА_3 було відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності заявленої стороною у справі, а саме КС «Кредит-Союз».

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_3 уклали договір кредиту №Че-0811 від 01.11.2010 року про надання кредиту (кредитної лінії) в сумі 100 000 грн. строком на 12 місяців. Також сторони уклали договір кредиту №Че-0017 від 12.01.2012 року про надання кредиту (кредитної лінії) в сумі 90 000 грн. строком на 36 місяців.

Згідно умов вказаних договорів відповідач зобовязаний повернути отримані суми кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №Че-0811 від 01.11.2010 року були укладені договори поруки, а саме: між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №Че-0811-П від 01.11.2010 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6 було укладено договір поруки №Че-0811-П від 07.04.2011 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №Че-0811-П від 01.11.2010 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №Че-0017 від 12.01.2012 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №Че-0017-П від 12.01.2012 року; між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 було укладено договір поруки №Че-0017-П/1 від 12.01.2012 року.

Частиною 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Крім того, в забезпечення кредитного договору №Че-0811 від 01.11.2010 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №Че-0811 І від 05.11.2010 року, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне іпотекодавцю на праві власності майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 32,9 кв.м., сторонами предмет іпотеки оцінювався в 100 000 грн.

В забезпечення кредитного договору №Че-0017 від 12.01.2012 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 також було укладено договір іпотеки №Че-0017 І від 22.03.2012 року, у відповідності до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне іпотекодавцю на праві власності майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 32,9 кв.м., сторонами предмет іпотеки оцінювався в 100 000 грн.

Позивач КС «Кредит-Союз» в своїй позовній заяві, посилаючись на порушення позичальником своїх зобовязань за кредитними договорами, визначила суму заборгованості в розмірі 200 135, 75 грн.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції було проведено судово-економічну експертизу з метою встановлення дійсної суми заборгованості за кредитними договорами укладеними між кредитором та позичальником.

За результатами проведеної експертизи було складено Висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи у цивільній справі №711/8312/15-ц від 31.10.2017 року за № СЕ2017/083, в якому зазначено, що за договором кредиту (кредитної лінії) від 01.11.2010 року №Че-0811 кредитною спілкою «Кредит-Союз» позичальнику ОСОБА_3 виданий кредит у сумі 90 000 грн., при цьому, умовами цього договору кредиту передбачена видача коштів у сумі 100 000 грн.

Договір іпотеки від 05.11.2010 року №Че-0811-1, іпотекодержателем КС з іпотекодавцем ОСОБА_8 на укладений на суму 100 000 грн., при цьому, позичальнику ОСОБА_3 кредит виданий у сумі 90 000 грн.

Договір поруки від 07.04.2011 року №Че-0811-П, укладений кредитною спілкою з поручителями: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, виходячи із суми виданого кредиту у розмірі 100 000 грн, при цьому, позичальнику ОСОБА_3 кредит виданий у сумі 90 000 грн.

Виходячи із даних особої картки позичальника ОСОБА_3, складеної Кредитною спілкою, заборгованість позичальника ОСОБА_3 по тілу кредиту за договором кредиту (кредитної лінії) від 01.11.2010 року №Че-0811 станом на 21.08.2015 року відсутня.

Виходячи із даних особової картки позичальника, складеної Кредитною спілкою , заборгованість позичальника ОСОБА_3 по процентах за користування кредитом за договором кредиту (кредитної лінії) від 01.11.2010 року №Че-0811 станом на 21.08.2015 року становила 20 591, 16 грн.

Зазначену суму заборгованості можливо підтвердити за умови:

- якщо кредитною спілкою будуть надані прибуткові касові ордери, у яких будуть відображені суми коштів, внесених позичальником ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, та в яких будуть зазначені дата і номер договору кредиту, за яким сплачувалися кошти;

- якщо кредитною спілкою будуть надані підтверджуючі документи на отримання від позичальника ОСОБА_3 майна на суму 5300 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №Че-0811.

За договором кредиту (кредитної лінії) від 12.01.2012 року №Че-0017 кредитною спілкою «Кредит-Союз» позичальнику ОСОБА_3 виданий кредит у сумі 90 000 грн. на комерційні цілі.

При цьому, в цей же день 04.04.2012 року кошти у сумі 90 000 грн., отримані позичальником за договором кредиту №Че-0017, спрямовані на погашення:

- заборгованості по тілу кредиту у сумі 89757, 28 грн. за договором кредиту від 01.11.2010 року №Че-0811;

- заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 242, 72 грн. за договором кредиту від 01.11.2010 року №Че-0811.

У рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_3 по тілу кредиту Кредитною спілкою зараховані кошти у загальній сумі 31870, 40 грн.

Станом на 21.08.2015 року заборгованість позичальника по тілу кредиту за договором кредиту №Че-0017 становила 58 129,60 грн.

Заборгованість позичальника по процентах за користування кредитом за договором кредиту №Че-0017 станом на 21.08.2015 року становила 54 583,85 грн. (а.с. 167-199).

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт ОСОБА_3 не оспорював суму заборгованості визначену у висновку експертизи, а тому підстав вважати дані викладені у ній недостовірними підстав для суду не вбачається, а тому експертиза являється належним та допустимим доказом у даній цивільній справі.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як на підставу недійсності договорів кредиту ОСОБА_3 вказує, на порушення ряду вимог чинного законодавства, які мали місце під час укладення договорів, а саме в них не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, не надано позичальнику в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, які повинні надаватися перед укладенням кредиту. Таким чином умови кредитних договорів є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача, а тому є підстави для визнання такого договору недійсним.

Суд, перевіряючи доводи апелянта приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З аналізу норм цивільного законодавства вбачається, що договірні відносини сторін базуються на засадах диспозитивності та добровільності як в укладенні певного виду договору, так і виборі контрагента, визначенні умов договору.

Як вбачається з договорів кредиту сторони досягли згоди щодо їх істотних умов, а саме в них міститься предмет, ціна, строк дії, а також усі інші умови, що притаманні даному виду договорів.

Крім того, в додатку до договору кредитної лінії №Че-0017 від 12.01.2012 року міститься графік повернення основної суми кредиту та погашення процентів за ним, з якого чітко встановлено суму сплати як по тілу кредиту, так і процентів за користування ним, а також визначенні дати сплат платежів (а.с. 8).

Також в матеріалах справи міститься додаток до договору кредитної лінії Че-0811 від 01.11.2010 року в якому визначено суми, які підлягають до сплати за даним кредитним договором по тілу кредиту та процентів, з визначенням дат таких сплат (а.с. 14).

З огляду на викладене посилання апелянта на те, що йому не було належним чином повідомлено, а договором не передбачено повної орієнтовної вартості кредиту та графіку погашення не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до видаткових касових ордерів ОСОБА_3 отримав за договором кредитної лінії Че-0811 від 01.11.2010 року від КС «Кредит-Союз» кошти в сумі 90 000 грн. (а.с. 17- 22), за договором кредитної лінії №Че-0017 від 12.01.2012 року ним було отримано кошти в сумі також 90 000 грн. (а.с. 16).

Таким чином в матеріалах справи містяться підтвердження отримання коштів ОСОБА_3 за вказаними кредитними договорами, проте за договором Че-0811 від 01.11.2010 року ним отримано не 100 000 грн., як передбачено його умовами, а 90 000 грн.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що позичальником зобовязання належним чином не виконувались, а тому є підстави для стягнення виниклої заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу припинення зобовязань по договорам поруки, у звязку із не визначенням в них строку після якого дані договори припиняються, то колегія суддів, перевіривши вказані доводи апеляційної скарги приходить до наступних висновків.

Так, колегія суддів звертає увагу, що в основу рішення суду першої інстанції було покладено судово-економічну експертизу, в якій встановлено відсутність заборгованості по договору кредитної лінії Че-0811 від 01.11.2010 року та судом було правомірно стягнуто заборгованість, яка наявна за договором кредитної лінії №Че-0017 від 12.01.2012 року.

Проте, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що ОСОБА_5 уклала з КС «Кредит-Союз» договір поруки №Че-08.11-П в якому взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають із договору кредиту №Че-0811 від 01.11.2010 року, а тому стягнення солідарно із останньої заборгованості, яка виникла з кредитного договору від 12.01.2012 року є невірним.

З приводу договорів поруки, які укладені для забезпечення належного виконання умов кредитного договору №Че-0017 від 12.01.2012 року, то у відповідності до п. 4.1. умов договору поруки №Че0017-П від 12.01.2012 року укладеного між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_7 визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення трирічного терміну від останнього дня передбаченого для виконання зобовязань за договором кредиту. У випадку, якщо кредитором не предявлено вимоги до поручителя протягом трьох років, починаючи від останнього дня передбаченого для виконання зобовязань за договором кредиту, то порука припиняється.

На забезпечення належного виконання вищезазначеного договору кредиту було укладено між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4 договір поруки №Че-0017-П/1 від 12.01.2012 року, в п. 4.1. якого передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення пятирічного строку від останнього дня передбаченого для виконання зобовязань за договором 1. У випадку, якщо кредитором не предявлено вимоги до поручителя протягом пяти років починаючи від останнього дня передбаченого для виконання зобовязань за договором 1, то порука припиняється.

Пунктом 8.1. Договору кредиту (кредитної лінії) №Че-0017 від 12.01.2012 року визначено строк дії Договору 36 місяців з моменту укладення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги в частині оскарження ОСОБА_3 частково задоволених позовних вимог КС «Кредит-Союз» щодо стягнення заборгованості, висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У своїй заяві від 20 квітня 2016 року КС «Кредит-Союз» заявлено клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 про визнання договорів кредиту недійсними.

Відповідно до п. 8.5. договору кредиту (кредитної лінії) №Че-0811 від 01.11.2010 року сторони погодились про встановлення строку позовної давності пять років для звернення до суду щодо захисту цивільних прав (інтересів), що випливають з цього договору (вимоги сплати кредиту, процентів, тощо).

Договором кредиту (кредитної лінії) №Че-0017 від 12.01.2012 року в п. 8.7. сторони погодились про встановлення строку позовної давності пять років для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, колегія суддів звертає увагу, що договором від 12.01.2012 року передбачено пятирічний строк позовної давності лише за зверненнями з позовом кредитної спілки щодо стягнення заборгованості, а тому необхідно дійти висновку, що для звернення ОСОБА_3 за захистом своїх прав строк позовної давності складає три роки.

Із зустрічним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду 08 квітня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності визначених у підписаних сторонами договорах кредиту.

Оскільки кредитні договори були укладені 01.11.2010 року та 12.01.2012 року, то позичальнику з моменту підписання вказаних договорів було відомо про його умови. Проте з позовом про визнання недійсним вказаних договорів позичальник звернувся лише у квітні 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України та визначених умовами договору від 01.11.2010 року.

Тому висновки суду першої інстанцій про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 у зв'язку із пропуском строку позовної давності ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про несправедливість кредитних договорів не заслуговують на увагу, оскільки заявником пропущено строк позовної давності для визнання їх недійсними, про застосування якого просив представник кредитної спілки, а поважних причин його пропуску заявник не навів.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з поручителя ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №Че-0017 від 12.01.2012 року, в забезпечення якого нею договір поруки з кредитною спілкою не укладався та в частині стягнення з неї судового збору.

Крім того, у п. 35 Постанови ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Суд першої інстанції всупереч вказаним вимогам стягнув судовий збір не з кожного відповідача пропорційно до задоволених вимог з визначенням конкретного розміру судового збору, що підлягає ними до сплати, а визначив єдину суму та фактично стягнув з відповідачів судовий збір в солідарному порядку, у звязку із чим рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року скасувати в частині стягнення заборгованості в сумі 112 713, 45 грн. солідарно із поручителя ОСОБА_10 та в частині стягнення з ОСОБА_10 судового збору в сумі 1 127 грн. 14 коп.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Кредитній спілці «Кредит-Союз» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_10 та стягнення з неї судового збору.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» судовий збір 1 127 грн. 14 коп. скасувати, стягнувши з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» судовий збір в розмірі 225, 43 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.06.2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

ОСОБА_13

ОСОБА_14