Справа № 310/392/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання: Бевз О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 26.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 і п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 30.11.2017 року має заборгованість в загальній сумі 48002,65 грн., яка складається з: 4421,37 грн. заборгованість за кредитом; 40619,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 200,00 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 2262,03 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати.

Провадження у справі було відкрито на підставі ухвали суду від 09.02.2018 року, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.48).

Ухвалою суду від 28.03.2018 року було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження ( а.с.76).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 (за довіреністю) позовні вимоги викладені в позовній заяві, а також доводи викладені у відповіді на відзив підтримав повністю. Суду додатково пояснив, що Правила та Умови, які є складовою договору про надання банківських послуг, є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок №652949. Відповідно до наказу Банку при укладанні кредитного договору від 26.04.2012р. разом з оформленням пенсійної картки, відповідачу одночасно оформлено також кредитну картку. Таким чином, 26.04.2012 року відповідач уклав з банком договір про надання банківських послуг. Йому була видана кредитна картка з встановленим на ній кредитним лімітом 5800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30% річних. 27.06.2013 року відповідачем у відділенні банку з кредитної картки було знято готівкові кошти у сумі 5550,00 грн. Строк дії кредитної картки закінчився у липні 2016 року. Однак позичальник грошові кошти так і не повернув. У липні 2017 року відповідач отримав нову кредитну картку зі строком дії 07.2021 рік. Погашення кредиту з серпня 2013 року здійснювалося шляхом списання грошових коштів з пенсійної картки (рахунку) відповідача, що передбачено п.1.1.3.1.6 Умов та Правил… і встановлено п.1.4, п. 6.1 постанови НБУ «Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004р. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Строк дії картки збігає 07.2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 13.01.2018р., тобто до спливу строку позовної давності. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, подала до суду відзив на позов. Суду пояснила, що відповідач не заперечує той факт, що при відкритті пенсійної картки ним також була отримана і кредитна картка. Але він нею не користувався, вона була втрачена. Про її втрату він банк не повідомляв. Жодного добровільного погашення кредиту відповідач не здійснював. Дійсно з його пенсійного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювалося стягнення коштів на погашення кредиту, з чим він не погоджувався і звертався з цього приводу до банку в усній формі. Статтею 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» закріплено, що клієнт при укладанні договору з банком має право передбачити договірне списання коштів зі своїх рахунків на користь банку або третіх осіб. Посилання позивача на п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою яким передбачено право позивач на списання з будь-якого рахунку відкритого в банку вчасності з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань, вважає такі дії незаконними і такими що порушують ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. В даному випадку списання коштів з рахунка платника здійснювалось без законних на те підстав, оскільки ніяких договорів щодо списання коштів зі своїх рахунків на користь банку відповідач не укладав. Посилається також на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 08.11.2017р. у справі №6-2891цс16, в якій вказано, що не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Відповідач не схвалював списання коштів з його пенсійного рахунку, договорів про списання коштів зі своїх рахунків на користь банку відповідач не укладав. Тому вважає, що позивач пропусти загальний строк позовної давності за цим позовом. Посилаючись на ст.257,259 ЦК України представник відповідача подала заяву про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке.

26.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 26.04.2012р. вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідачем не заперечується той факт, що 26.04.2012 року ним була отримана в банку кредитна картка.

З довідки позивача (а.с.89) вбачається, що відповідачу були видані такі кредитні картки: 26.04.2012 року карта №5211……..2949 з терміном дії - 07/14, 09.07.2017 року картка №5168……..9152 з терміном дії 07/21, 30.08.2017 року картка №5168……..9152 з терміном дії 07/21.

Згідно з п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт.

У відповідності до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором

Відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Тарифами Банку (а.с.7) встановлена базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, а за тратами, здійсненими з 01.09.2014р. 2,9%, з 01.04.2015р. 3,6%. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку боргу.

Згідно з п. 2.1.1.12.12 Умов та Правил… процентна ставка по Кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 п.2.1.1 «Кредитні карти» Умов та Правил… держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку держателя, відкритого в банку, в тому числі з картрахунку. Грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, в тому числі Мінімального обовязкового платежу…

Судом встановлено, що відповідно до зазначених вище умов договору, погашення кредиту здійснювалося шляхом списання банком з пенсійного рахунку відповідача коштів на погашення кредиту. Таке списання здійснюється з липня 2013 року по цей час.

Відповідач не оспорював умови договору щодо права банку списувати грошові кошти на погашення боргових зобовязань з будь-якого рахунку держателя, відкритого в банку, в тому числі з картрахунку. Вказані умови договору не визнавалися недійсними, а тому підлягають застосуванню.

Пунктом 1.1.7.31 Умов та Правил визначено, що строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

За умовами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За ст. 627 ЦК України відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з принципу свободи договору позивач та відповідач передбачили у п.1.1.7.31 Умов та Правил… позовну давність 50 років.

Зазначені умови договору діють, вони не визнані недійсними, а тому підлягають застосуванню.

За таких обставин підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 30.11.2017 року (а.с.4-5) з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 48002,65 грн., яка складається з: 4421,37 грн. заборгованість за кредитом; 40619,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 200,00 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 2262,03 грн. (процентна складова).

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення + 50 грн.

У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу в загальному розмірі 2762,03 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_3 за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 45240,62грн., а саме: 4421,37 грн. заборгованість за кредитом; 40619,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 200,00 грн. пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги пропорційності, а саме часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» на 94%, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачена сума судового збору у розмірі 1656,28 грн.

На підставі викладено, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д, ):

- заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.04.2012 року у сумі 45240,62 грн. (сорок пять тисяч двісті сорок гривень шістдесят дві копійки), яка складається з: 4421,37 грн. заборгованість за кредитом; 40619,25грн. заборгованість по процентами за користування кредитом, 200,00грн. заборгованість за пенею;

- судові витрати у розмірі 1656,28 грн. ( одна тисяча шістсот пятдесят шість гривень двадцять вісім копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено протягом 10 днів, але не пізніше 14.06.2018 року.

Суддя І.П. Прінь

Повне судове рішення складено 07.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_4