КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7521/17
Провадження № 2/552/170/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 7/60 частини житлового будинку з господарськими спорудами , що знаходиться в м. Полтава, вул.. Шведська, 39. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21.05.2002 року він отримав в дар від ОСОБА_5 7/30 частини спірного будинку, договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 У договорі дарування не зазначено, які конкретні приміщення йому подаровані, але дарувальник повідомив та передав у дар у будинку кухню 4-1 площею 8.0 кв.м, передпокій 4-2 площею 17.8 кв.м, кімнату 4-3 площею 23.9 кв.м, сіни 4-4 площею 8.4 кв.м, а всього 58.1 кв.м. Подарована частина будинку була ізольованим приміщенням, мала окремий вхід. При підготовці узаконення самочинно збудованих господарських приміщень йому стало відомо, що власником 7/60 частини спірного будинку є ОСОБА_7 , яка отримала вказану частку будинку у порядку спадкування після смерті батька дарувальника. Зазначав, що оскільки він більше десяти років користується вказаним нерухомим майном, ОСОБА_7А померла 26.01.1992 року, а після її смерті ніхто спадщину не прийняв , просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на вказану частину спірного будинку.

В ході розгляду справи встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла ОСОБА_3, однак не отримувала свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року , за клопотанням представника позивача, був замінений неналежний відповідач - територіальна громада в особі Полтавської міської ради на належного відповідача - ОСОБА_3

30.05.2018 року ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, просив припинити право власності за ОСОБА_3 на 7/60 частини спірного будинку та визнати за ним право власності на цю частину будинку.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що позивач та відповідач дійшли обоюдної згоди про вартість 7/60 частини спірного майна, яку вони оцінили в 52 000 грн. ОСОБА_3 отримала від позивача 52 000 грн. в рахунок компенсації вартості 7/60 частин будинку , про що видала розписку та надала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача просив не стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги визнала повністю, підтвердила ту обставину, що ОСОБА_3 за домовленістю із позивачем визначили вартість належної їй частини житлового будинку, 52 000 грн., вказану суму грошей ОСОБА_3 отримала від позивача про що видала йому розписку. Просила задовольнити позовні вимоги повністю та зазначила, що жодних матеріальних чи будь-яких інших претензій ОСОБА_3 до позивача немає.

Заслухавши представників позивача та відповідача , дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що позивач на підставі договору дарування від 21.05.2002 року отримав в дар від ОСОБА_5 7/30 частини спірного будинку, договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ( а.с. 14)

Договором дарування не було визначені які конкретно приміщення у житловому будинку були передані в дар позивачеві, однак було передано у користування позивачеві по вказаному договору дарування приміщення у будинку, а саме: кухню 4-1 площею 8.0 кв.м, передпокій4-2 площею 17.8 кв.м, кімнату 4-3 площею 23.9 кв.м, сіни 4-4 площею 8.4 кв.м, а всього 58.1 кв.м.

Вказані приміщення у будинку були ізольованими та відповідно до даних технічного паспорту на будинок становили квартиру №4.

У 2016 році позивачеві стало відомо про те, що власником частини будинку, яка входила до квартири №3 у будинку, яку він отримав в дар, була ОСОБА_7, яка отримала 7/60 частини спірного будинку у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 12.03.1991 року виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою ( а.с. 104).

ОСОБА_7 померла 26 січня 1992 року, після її смерті заяву про прийняття спадщини за заповітом подала ОСОБА_3 ( а.с. 127-136) .

До часу розгляду справи ОСОБА_3 свідоцтва про прав на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 не отримувала.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже враховуючи вимоги ч. 5 ст. 1268 ЦК України відповідачеві ОСОБА_3, яка спадкоємиці ОСОБА_7 за заповітом, належить 7/60 частини спірного домоволодіння.

ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, підтвердила ту обставину, що вона отримала грошову компенсацію за належну їй частину спірного будинку від позивача, що також підтверджується її розпискою та заявами до суду.

Визнання ОСОБА_3 позовних вимог відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Стаття 365 ЦК України передбачає порядок припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Вказаний порядок сторонами дотриманий, а отже слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач просив не вирішувати питання про розподіл судових витрат.

Разом з тим при зміні позовних вимог позивачем не був сплачений судовий збір з позовної вимоги про припинення права власності на частину спірного будинку за ОСОБА_3 Оскільки позивач просив не вирішувати питання про розподіл судових витрат та не стягувати з відповідача судові витрати, підлягає стягненню з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.. 365, 1216, 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст.. 259, 263-265 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право спільної власності за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на 7/60 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд , що розташований в м. Полтава, вул.. Шведська, 39, право власності на яку вона має у порядку спадкуванням за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 26 січня 1992 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2) право власності на 7/60 частини житлового будинку з господарськими спорудами що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Шведська, 39 ( загальна площа житлового будинку 152. 2 кв.м).

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати у розмірі 704грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави .

Суддя Л.М. Васильєва