Справа № 196/1604/18
№ провадження 2/196/635/2018
12 грудня 2018 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді Зубій А.В.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,
Позивач ОСОБА_2 звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після померлого 18 травня 2000 року ОСОБА_4, право на право на земельну частку (пай) площею 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП ім. Шевченка у селі Рудка Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0350984, виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 24.12.1996 року №821/1-р, зареєстрованого 25.04.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0664.
На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві ОСОБА_2 вказав, що 18 травня 2000 року помер його дід - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказану земельну частку (пай).
За життя, а саме 29.01.1996 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів саме йому. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом майна померлого є його донька, а його мама ОСОБА_3. Дружина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 померла 15.07.1996 року.
Оскільки він постійно проживав з дідом на момент його смерті, то заяву про прийняття спадщини до нотаріуса він не подавав, бо відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. В свою чергу ОСОБА_3 пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а вже після цього відмовилась від прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви до Рудківської сільської ради.
В серпні 2012 року він звернувся до Царичанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою державного нотаріуса від 29.08.2012 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено з причини невідповідності довідки сільської ради та дати проживання з померлим дідом. Крім цього, його мама ОСОБА_3 пенсіонер і має обов'язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_4 незалежно від заповіту.
У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні йому права на спадщину він вимушений звернутися до суду з даним позовом.
У підготовче засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у підготовче засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України).
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після померлого 18 травня 2000 року діда ОСОБА_4; інша особа, яка має право на обов'язкову частку в спадковому майні - відповідач в справі ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли.
Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233 Цивільного кодексу України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 206, 259,263-265,268,272,273,354 ЦПК, суд -
Прийняти визнання відповідачем позову.
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя А.В. ЗУБІЙ