АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/5868/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Білоуса Андрія Володимировича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Оболонського районного суду міста Києва Тітова М.Ю.

по цивільній справі 756/5778/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 14.07.2016 року, реєстровий номер 5914. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 4776,95гривень.

Не погоджуючись з рішенням судув частині розподілу судових витрат представником ПАТ КБ «ПриватБанк» поданоапеляційну скаргу та ставилося питання про скасування рішення суду в частині стягнення судового збору в розмірі 4776, 95 гривень, ухвалення в цій частині нового рішення про визначення розміру судового збору який підлягає стягненню з відповідача у разі задоволення вимог позивача в сумі 640 гривень.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України „ Про судоустрій і статус суддів ", апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &quві;Про судоустрій і статус суддів&q? &; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Представник позивача просив суд розглянути справу у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Незявившись до суду поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо невідповідності висновків суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, то відповідно судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з ПАТ «Приватбанк» судового збору суд першої інстанції виходив з положень ст.141 ЦПК України, зазначаючи, що позивач просив при розгляді справи вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги суд визнав законними, обгрунтованими та задовольнив їх у повному обсязі, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягали 4776,95 гривень, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не було взято до уваги, що заявлений позивачем позов не є майновим.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України &q?ти;Про судовий збір&q?ог; за N 3674 від 08 липня 2011 року.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відтак, відповідно до п.п.2 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016, № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року у розмірі 1600,00 гривень.

Таким чином позивачу при зверненні до суду з даною вимогою слід було сплати збір у розмірі, що відповідно становить 1600,00 гривень * 0,4 = 640,00 гривень.

Натомість позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір було сплачено у більшому розмірі - 4776,95 гривень.

Оскільки рішенням суду першої інстанції було задоволено позовні вимоги позивача, то в силу положень ст.141 ЦПК України на його користь підлягали стягненню з відповідача 640 гривень понесених судових витрат, як сума судового збору яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовною заявою немайнового характеру.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні, шляхом зменшення розміру судового збору, який підлягав стягненню з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1, а саме з 4776, 95 гривень до 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &q?це;Про судоустрій і статус суддів&qu У;, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів&q? 0;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Білоуса АндріяВолодимировича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши розмір судового збору, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 з 4776,95 гривень до 640,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2018 року .

Суддя - доповідач:

Судді: