АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/1934/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1246/18Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до умов укладеного договоруб/н від 05.03.2008 р. відповідач отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач узятих на себе зобов'язань не виконує, у звязку з чим станом на 08.07.2015 року за ним утворилась заборгованість, яка складає 16398,55 грн., з яких: 3336,85 грн. заборгованість за кредитом, 11804,63 заборгованість за процентами за користування кредитом, а також 500 грн. штрафу (фіксована частини) та 757,07 штраф (процентна складова), які банк просив стягнути на їх користь з відповідача.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі представник Банку прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що звернулися до суду в межах строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.03.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н шляхом підписання заяви позичальника, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між позивачем та банком Договір про надання банківських послуг (а.с 9-15).

Відповідно до умов вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку МЕТРО № 597064 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Умовами кредитного договору графіку погашення кредиту не передбачено.

Строк дії картки встановлено до 12/09, як передбачено її копією (а.с. 34).

Відповідач у суді першої інстанції заявив про застосування строку позовної давності до правовідносин (а.с. 35).

Відповідно до п.п. 5.3, 5.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 7-12), строки та порядок погашення кредиту по платіжним карткам з визначеним мінімальним платежем зазначений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по кредиту.

Строк погашення кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу проводиться у наступному порядку: строк погашення відсотків за користування коштами - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідач неналежно виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка згідно наданого банком розрахунку станом на 08.07.2015 року складає 16398,55 грн., з яких 3336,85 грн. заборгованість за кредитом, 11804,63 заборгованість за процентами за користування кредитом, а також 500 грн. штрафу (фіксована частини) та 757,07 штраф (процентна складова)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданого банком розрахунку (а.с.6-7), заборгованість відповідача за кредитним договором виникла з 02.05.2009 р., останні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснені 31.03.2009 р. в сумі 199,5 грн. (проценти), а також 25.03.2010 р. в сумі 100 грн. 01 коп. (проценти).

Відповідач ОСОБА_2 в суді першої інстанції заперечував зазначену обставину щодо сплати вказаної суми 100,01 грн., про що вказав у поданих письмових запереченнях на позов, посилаючись зокрема на те, що строк дії картки закінчився у грудні 2009 року, а нова картка не перевипускалася (а.с. 32-34).

Аналогічні заперечення ним були надіслані апеляційному суду.

Переконливих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що 25.03.2010 р. 100,01 грн. були сплачені ОСОБА_2, матеріали справи не містять та стороною позивача суду першої та апеляційної інстанцій не надані.

Як і не надано позивачем жодних доказів на підтвердження того, що картка з новим строком дії була перевипущена та видана відповідачу.

Як вказувалося вище, остання проплата за кредитом здійснена відповідачем 31.03.2009 р. (а.с. 6 на звороті). Строк дії картки «Метро» встановлено до грудня 2009 р.

Таким чином, за захистом порушеного права до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» мав право звернутися протягом трьох наступних років, з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. включно.

Разом з тим, з позовом до суду банк звернувся лише у серпні 2015 р. з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Доказів про те, що строк позовної давності збільшено, матеріали справи не містять.

У рішенні суд першої інстанції послався на те, що відповідачу згідно заяви видано картку Метро з іншим номером 547064, тоді як у заяві чітко зазначено № картки Метро 597064. Також суд визначив, що строк дії картки триває до 05.03.2010 р. Тоді як строк її дії вказано до грудня 2009 р.

З урахуванням того, що відповідач звернувся до суду з позовом 04.08.2015 року, поза межами позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки суду про те, що відповідачу видана картка з іншим 547064)та строк її дії встановлено до 05.03.2010 р. не впливають на правильність ухваленого рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_2, який подано з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що платіж у сумі 100,01 грн. здійснений 25.03.2010 р. саме відповідачем ОСОБА_2

Виписки про рух коштів за вказаним картковим рахунком позивач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скару Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1