Провадження №6/760/809/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, суд

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лебедєва Л.Ю. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а саме до квартири АДРЕСА_1.

Посилається на те, що на виконанні у Солом'янському районному відділі ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 44439405 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29 липня 2014 року Соломянським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором №0 від 18 березня 2008 року станом на 10 червня 2010 року, що включає: заборгованість за кредитним договором - 196 555, 55 доларів США, заборгованість по відсотках - 39 092, 13 доларів США, пеню за прострочення сплати процентів - 1 511, 07 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту - 4 702, 03 доларів США, а також витрати по оплаті державного мита в розмірі 1 700, 00 гр. та 120, 00 гр. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

28 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання зазначеного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Зазначає, що станом на теперішній час рішення суду не виконано.

Виходами державного виконавця за місцем проживання боржника двері квартири ніхто не відчинив, доступ до квартири боржника виконавцю не надано, провести опис майна не виявляється можливим, про що складено відповідні акти.

На підставі викладеного просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом'янському районному відділі ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 44439405 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29 липня 2014 року Соломянським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором №0 від 18 березня 2008 року станом на 10 червня 2010 року, що включає: заборгованість за кредитним договором - 196 555, 55 доларів США, заборгованість по відсотках - 39 092, 13 доларів США, пеня за прострочення сплати процентів - 1 511, 07 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 4 702, 03 доларів США, а також витрати по оплаті державного мита у розмірі 1 700, 00 гр. та 120, 00 гр. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

20 серпня 2014 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44439405, яка була направлена боржнику.

28 серпня 2014 року головним державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №42501671.

/ а.с. 5 - 8; 12 /

Згідно з листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 29 квітня 2014 року №09/04/8042/4к за наявними даними, станом на 31 грудня 2013 року, боржника серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 % і більше статутного капіталу) відсутній.

Відповідно до даних інформаційно - автоматичної системи УДІІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України станом на 23 вересня 2014 року транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

/ а.с. 13 - 14 /

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 14 серпня 2018 року №134206685 боржнику належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Зазначене майно боржника є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки №80168 від 18 березня 2008 року.

/ а.с. 9 - 11 /

28 лютого 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до державного виконавця з заявою про опис та арешт майна боржника.

28 березня 2018 року державний виконавець направив боржнику вимогу, в якій зазначив дату і час проведення опису майна.

Зазначена вимога була отримана 21 квітня 2018 року, про що свідчить витяг з реєстру відправлення ПАТ «Укрпошта»

26 квітня 2018 року був здійснений вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника та складений Акт, згідно з яким останній був відсутній за зазначеною адресою, хоча про дату та час виконавчих дій повідомлений належним чином, а тому провести опис майна виявилось неможливим.

/ а.с. 15 - 16; 35 - 38 /

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Як вбачається з наданих до подання документів, виконавчий лист про стягнення з боржника грошових коштів відповідно до рішення суду, був виданий 29 липня 2014 року.

Виконавче провадження за даним виконавчим листом відкрито 20 червня 2018 року та приєднано до зведеного виконавчого провадження щодо цього ж боржника, відкритого в 2012 році, тобто 6 років тому.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов»язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Так, у пункті 40 рішення в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані до суду матеріали містять достатньо доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та свого обов»язку виконати рішення суду, чинить перешкоди державному виконавцю, направлені на його виконання, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Виходячи з викладеного вище, подання підлягає задоволенню.

Керуючись п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. задовольнити.

Надати дозвіл головному державному виконавцю Солом'янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лебедєвій Л.Ю. на примусове входження до житла - квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва