Справа № 564/1119/18
Рядок статзвіту № 26
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
з участю секретаря Забейди А. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на його користь 104687,97 гривень в рахунок повернення суми позики та понесних ним судових витрат по справі.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 червня 2016 року він позичив ОСОБА_2 4000 доларів США. Після отримання коштів, відповідач власноручно написав розписку про суму отриманих від позивача коштів. В розписці зазначено, що ОСОБА_2 поверне позичені кошти при першій вимозі ОСОБА_1
Позивач зазначає, що з 2017 року він неодноразово звертався до відповідача про повернення йому позичених коштів, але відповідач коштів не повертає. В чеканні на повернення коштів минуло вже майже два роки.
ОСОБА_1 в позовній заяві вказав, що на день звернення до суду, згідно офіційного курсу гривні до Долара США встановленого Національним банком України 4000 доларів США дорівнює 104687 грн. 97 коп.
Враховуючи викладене та керуючись статями 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, просить суд задоволити його позовні вимоги повністю.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що не заперечує, щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку.
Враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, заслухавши пояснення позивача, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 07.06.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в сумі 4000 доларів США, які зобов'язався повернути при першій вимозі позикодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Таким чином, закон вимагає укладення письмової форми для правочину, який мав місце між сторонами.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).
Верховним Судом України у справі № 6-79 цс 14 висловлено правову позицію від 02 липня 2014 року, за якою, відповідно до норм ст. 1047, 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Так, судом встановлено, що 07 червня 2016 року відповідач ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 розписку, з якої вбачається, що відповідач дійсно отримав від позивача кошти в сумі 4000 доларів США і зобов'язався їх повернути на першу вимогу ОСОБА_1 (а.с. 4).
В судовому засіданні встановлено, що позивач починаючи з 2017 року неодноразово звертався до відповідача про повернення йому позики, однак ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо повернення позики не виконує.
Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Також, згідно частини першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на вимогу позивача повернути позику, не повертає позичені ним кошти у ОСОБА_1
Такими своїми діями відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, не повернув грошові кошти позивачу.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.
На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по справі.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі понесені останнім на оплату судового збору в розмірі 1048 грн. 44 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 527, 530, 610, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 104687 (сто чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) гривень 97 копійок в рахунок повернення суми позики.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1048 гривень 44 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2 паспорт серії НОМЕР_2 виданий 25.10.1999 року Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 року.

СуддяО. С. Цвіркун