№2/760/2928/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в липні 2017 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу за договором позики з урахуванням 3% річних, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача:

суму боргу за розпискою від 01.11.2014 р. в розмірі: основної суми - 5193727 грн., 3% річних - 265093,51 грн., а всього 5458820,51 грн.;

суму боргу за розпискою від 13.07.2016 р. в розмірі: основної суми - 1482420 грн., 3% річних - 1096,59 грн., а всього 1483516,59 грн.

Також просив стягнути з відповідача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 8000 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 01.11.2014 р. відповідач ОСОБА_2 отримав в позику у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200000,00 доларів США строком на один рік, тобто до 01.11.2015 р., про що було відповідачем власноруч складено розписку, за якою він зобов'язався повернути грошові кошти в повному обсязі.

Крім того, 13.07.2016 р. відповідач додатково отримав в позику у позивача грошові кошти у розмірі 50000,00 Євро та зобов'язався їх повернути за першою вимогою позикодавця, про що було складено власноруч розписку.

Позивач посилається на те, що 21.06.2017 р. він направив на адресу відповідача претензію (вимогу кредитора) про повернення грошових коштів у розмірі 200000,00 доларів США та 50000,00 Євро шляхом перерахування у національну валюту України - гривню за офіційним курсом на дату платежу. Однак, зазначений лист повернувся адресату 06.07.2017 р. за закінченням встановленого строку зберігання по поштовому відділенні.

Однак, відповідач ОСОБА_2 займані суми коштів до даного часу не повернув та ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач суми боргу своєчасно не повернув, позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню сума боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Суму боргу позивач розрахував наступним чином.

Розрахунок трьох відсотків річних за борговою розпискою від 01.11.2014 р.:

Сума заборгованості: 200000,00 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 14.07.2017 р. становить - 5193727 грн.

Дата початку розрахунку: 02.11.2015 р.

Процентна ставка: 3% річних.

Кількість днів прострочення платежу: 621 день.

Розраховується за формулою - (сума боргу) : (кількість днів у році) * (відсоткова ставка) * (кількість днів прострочення платежу) : 100% = 5193727 : 365 * 3 *621 : 100 = 265093,51 грн.

Розрахунок трьох відсотків річних за борговою розпискою від 13.07.2016 р.:

Сума заборгованості: 50000,00 Євро, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 14.07.2017 р. становить - 1482420 грн.

Дата початку розрахунку: 06.07.2017 р.

Дата закінчення розрахунку: 14.07.2017 р.

Процентна ставка: 3% річних.

Кількість днів прострочення платежу: 9 день.

Розраховується за формулою - (сума боргу) : (кількість днів у році) * (відсоткова ставка) * (кількість днів прострочення платежу) : 100% =1482420 : 365 * 3 * 9 : 100 = 1096,59 грн.

Таким чином, позивач, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 13.07.2016 р. у розмірі: основної суми - 1482420 грн., суми 3% річних - 1096,59 грн., а всього 1483516,59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовні заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Згідно вимог ст. 280 Цивільного Процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 01.11.2014 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200000,00 доларів США, строком на 1 (один) рік, тобто до 01.11.2015 р., про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи.

Також встановлено, що 13.07.2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50000,00 Євро, а останній зобов'язався повернути їх за першою вимогою позикодавця, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі 6-63цс13 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року у справі про стягнення боргу за договором позики вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Враховуючи те, що 01.11.2014 р. та 13.07.2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договори позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів.

На підтвердження свого права на пред'явлення вимоги до відповідача про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду 2 (дві) розписки, що свідчать про отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 200000,00 доларів США та 50000,00 Євро відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2017 р. представником позивача на адресу відповідача було направлено претензію (вимогу кредитора) про повернення грошових коштів у розмірі 200000,00 доларів США та 50000,00 Євро шляхом перерахування у національну валюту України - гривню за офіційним курсом на дату платежу. Однак, зазначений лист повернувся адресату 06.07.2017 р. за закінченням встановленого строку зберігання по поштовому відділенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за вказаними вище договорами позики від 01.11.2014 р. та від 13.07.2016 р. не виконав та суму боргу в строк не повернув.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням 3% річних за договорами позики від 01.11.2014 р. та від 13.07.2016 р. відповідно, в порядку ст. 625 ЦК України, а саме

Розрахунок трьох відсотків річних за борговою розпискою від 01.11.2014 р.:

Сума заборгованості: 200000,00 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 14.07.2017 р. становить - 5193727 грн.

Дата початку розрахунку: 02.11.2015 р.

Дата закінчення розрахунку:14.07.2017 р.

Процентна ставка: 3% річних.

Кількість днів прострочення платежу: 621 день.

Розраховується за формулою - (сума боргу) : (кількість днів у році) * (відсоткова ставка) * (кількість днів прострочення платежу) : 100% = 5193727 : 365 * 3 *621 : 100 = 265093,51 грн.

Розрахунок трьох відсотків річних за борговою розпискою від 13.07.2016 р.

Так, сума заборгованості: 50000,00 Євро, що в перерахунку по курсу НБУ станом на 14.07.2017 р. становить - 1482420 грн.

Дата початку розрахунку: 06.07.2017 р.

Дата закінчення розрахунку: 14.07.2017 р.

Процентна ставка: 3% річних.

Кількість днів прострочення платежу: 9 день.

Розраховується за формулою - (сума боргу) : (кількість днів у році) * (відсоткова ставка) * (кількість днів прострочення платежу) : 100% = 1482420 : 365 * 3 * 9 : 100 = 1096,59 грн.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 01.11.2014 р. та 13.07.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договори позики (розписка), умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договорами зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 8000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 533, 526, 527, 549, 625, 638, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 01.11.2014 року в розмірі 5193727 грн., 3% річних в розмірі 265093,51 грн., а всього стягнути 5458820 (п»ять міліоннів чотириста п»ятдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 13.07.2016 року в розмірі 1482420 грн., 3% річних в розмірі 1096,59 грн., а всього стягнути 1483516 (один мільйон чотириста вісімдесят три тисячі п»ятсот шістнадцять) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 8000,0 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.