Номер провадження: 22-ц/785/7237/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання - Бєляєвої А.О.,

позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2018 року, ухвалене суддею Бойчуком А.Ю.,

встановив:

15.06.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24165, вчинений приватним нотаріусом Київського міського округу Чуловський В.А. 03.11.2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року за період з 26.07.2015 року по 26.07.2017 року у загальній сумі 321 679,45 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що виконавчий напис вчинено за умови відсутності заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2008 року, що підтверджується рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2016 року, залишеним без змін в частині припинення договору у зв'язку з його виконанням рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року, без додержання вимог закону щодо перевірки безспірності заборгованості та був вчинений за відсутності законодавчих підстав для його вчинення, у зв'язку з чим, позивач вважає, що виконавчий напис № 24165, виданий 31.10.2017 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30.07.2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про недоведеність ним факту відсутності боргу за спірним договором, оскільки відсутність заборгованості підтверджена рішенням рішенням суду, яке набрало законної сили 15.05.2017 року, тоді як відкриття касаційного провадження по перегляду зазначеного рішення без ухвали суду касаційної інстанції про зупинення дії рішення суду не лишає приюдиційності встановлені цим рішенням обставини. ОСОБА_2 зазначає, що головними умовами вчинення виконавчого напису є існування заборгованості на момент звернення та безспірність такої заборгованості, однак на момент подачі відповідачем заяви про вчинення виконавчого напису заборгованості за договором не існувало, оскільки договір був припинений в судовому порядку у зв'язку з повним його виконанням, що не було доведено відповідачем до відома нотаріуса при подачі заяви, та, відповідно не були перевірені останнім. Крім того ОСОБА_2 зазначає,що виконавчий напис був вчинений за відсутності законодавчих підстав для його вчинення, оскільки згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд першої інстанції не звернув на те, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавча підстава для його вчинення, а саме п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, не була чинною.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не можуть прийматись до уваги.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» адвокат Борщенко К.Ю. 05.12.2018 року надав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість брати участь в судовому засіданні та бажання особисто надати пояснення колегії апеляційного суду, та клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду Верховним судом касаційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2016 року по справі №501/430/16-ц, рішення апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року.

В судовому засіданні позивач, представник позивача адвокат ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на не зазначення представником відповідача поважності причин неявки, а також на відсутність неможливості розгляду апеляційної скарги до розгляду Верховним судом касаційної скарги відповідача на зазначені в клопотанні судові рішення.

Розглядаючи вказані клопотання про відкладення розгляду справи та зупинення розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про відмову у їх задоволені з огляду на таке.

Заявляючи клопотання про відкладення справи, представник відповідача не навів жодних причин неможливості явки в судове засідання, а тому його неявку в судове засідання суд визнає як неповажну та відмовляє в задоволенні його клопотання в цій частині.

Також колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання в частині зупинення розгляду справи, оскільки рішення Іллічівського районного суду Одеської області по справі №501/430/16-ц від 03.11.2016 року в частині, не зміненій рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року, набрало законної сили з моменту його перегляду апеляційним судом, касаційне оскарження рішення не впливає на законну сили вказаних рішень, відтак, правові підстави для зупинення провадження у справі, встановлені п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягаєзадоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували посилання викладені у позовній заяві, не довів, на підставі яких саме документів приватний нотаріус вчиняв виконавчий напис, не надав розрахунку щодо спростування заборгованості, та відсутності переліку документів, що спростували би відсутність безспірності вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте такі висновки районного суду є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Апеляційним судом встановлено, що 30.01.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03, відповідно до якого, банк надав позивачу грошові кошти (кредит) у сумі 400000,00 грн. на строк до 29.01.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 14,5 % річних.

31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 24165, щодо стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року, боржником за яким є ОСОБА_2 Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.07.2015 року по 26.07.2017 року. Загальна сума заборгованості становить 321679,45 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року по цивільній справі № 501/430/16-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року, стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 суму переплати по кредиту у розмірі 3,14 грн., зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок нарахування відсотків ОСОБА_2 по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 року, виходячи зі ставки 14,5% річних, визнано припиненим договір про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/6б1/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року та припинено правовідносини між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008 року у зв'язку з виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань.

Не погодившись з зазначеними рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.08.2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк», на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15.05.2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зобов'язання здійснити перерахунок нарахованих відсотків.

Зазначене свідчить про існування між сторонами на час вчинення виконавчого напису спору щодо наявності заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ф03.14/03 від 30.01.2008 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15).

Касаційне оскарження рішення Іллічівського районного суду Одеської області по справі №501/430/16-ц від 03.11.2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 15.05.2017 року не свідчить про безспірність заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ФОЗ.14/03 від 30.01.2008року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково відхилив доводи представника позивача про існування спору між сторонами щодо наявності заборгованості, на стягнення якої було видано виконавчий напис.

Також помилково було відхиллено судом посилання позивача на відсутність законодавчих підстав для вчинення виконавчого напису.

Так, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662), передбачено можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, за умови подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2 визнано незаконною та нечинною.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент винесення зазначених судових рішень, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, станом на 31.10.2017 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/Ф03.14/03 від 30.01.2008 року.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30.07.2018 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити у повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №26225, яким стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 66200, Одеська обл., Савраньський р-н, смт. Саврань, вул.Енгельса (нині-Затишна), буд.13) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/661/ф03.14/03 від 30.01.2008 року за період з 26 липня 2015 року по 26 липня 2017року що складається з заборгованості за кредитом - 173 333,56 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 148345,89 грн., загальна сума заборгованості становить 321 679,45 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.12.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева