Справа № 145/1731/18
Провадження №2/145/950/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"30" листопада 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі : головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, якій вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, однак шлюб було розірвано 20.02.2012 року. В них є неповнолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Рішенням Тиврівського районного суду від 29.03.2012 року у цивільній справі № 223/681/2012 на її користь стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач аліменти не сплачує, коштів їй не вистачає для належного забезпечення їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3, вона зростає, враховуючи різкий ріст цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, на її лікування, канцелярське приладдя, оплата за музичну школу тощо, що вимагає більших витрат на її утримання.

На даний час (на скільки їй відомо) матеріальний стан відповідача поліпшився, він працює, за що отримує заробітну плату і може сплачувати більшу суму аліментів на утримання дитини.

Вона не працює з 01.05.2018 року і по цей час, оскільки здійснює догляд за своїм неповнолітнім молодшим сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який хворіє та потребує догляду.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить змінити розмір аліментів, які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду 29.03.2012 року у справі № 223/681/2012, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 05.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в судове засідання. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. Справу призначено до розгляду по суті на 29.10.2018 року.

Копія ухвали Тиврівського районного суду від 05.10.2018 року направлена сторонам. Позивачкою ОСОБА_1 вона отримана - 17.10.2018 року, відповідачу ОСОБА_2 направлено за місцем його реєстрації в м. Гнівань, вул. Карпенка, 22, що стверджується адресною довідкою УДМС у Вінницькій області № 4/18982 від 16.10.2018 року та адресною довідкою виконавчого комітету Гніванської міської ради № 1579 від 15.11.2018 року. Проте, копія ухвали з копією позовної заяви з додатками повернуто до суду з відміткою за 24.10.2018 р. про неможливість вручення документів адресату з відміткою "за зазначеною адресою не проживає (відсутній)". В зв'язку з чим, справу переназначено на 30.11.2018 року, проте зазначені документи повторно повернуті до суду з відмітками на поштовому конверті за 19.11.2018 р. "за зазначеною адресою не проживає" та "за заявою відправника (одержувача)". Іншої адреси позивачем суду не повідомлено.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки в розумінні положень ЦПК України відповідач вважається повідомлений про розгляд справи, в установлений ухвалою Тиврівського районного суду від 05.10.2018 року строк відзиву на позов подано не було, заяв про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило, суд дійшов висновку про розгляд вказаної справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

21 вересня 2006 року у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3).

Рішенням Тиврівського районного суду від 29.03.2012 року (справа 223/681/2012 ) вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14.03.2012 року до досягнення нею повноліття.

Дочка проживає з позивачкою, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" про склад сім'ї № 841 від 03.08.2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.08.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із дня ухвалення рішення суду від 29.03.2012 року прожитковий мінімум на дитину сторін зріс з 893 грн. на 1944 грн., а з 01.12.2018 року - становитиме 2027 грн. ( ст.12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року (№ 4282-VI), ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік").

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Із збільшенням віку дитини зросли витрати на її утримання, а відповідач працездатний, та враховуючи мінімальний розмір аліментів, вбачаються підстави для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 258, 263, 264, 265ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України ст.ст. 141, 180, 183, 192 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 29.03.2012 року у справі № 223/681/2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набранні рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 30 листопада 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення суду.

Суддя: ОСОБА_6