Номер провадження: 22-ц/785/5977/18
Номер справи місцевого суду: 501/262/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Справа №501/262/17

Провадження №22-ц/785/5977/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасників справи:

скаржник - ОСОБА_2,

представник скаржника - ОСОБА_3,

заінтересована особа - ОСОБА_4,

представник заінтерисованої особи - ОСОБА_5,

заінтересована особа - Головне управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

заінтересована особа - начальник Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4, начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Смирнової В.В. 30 травня 2018 року в м. Чорноморськ Одеської області,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та просив скасувати дану постанову і зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зробити відвід начальнику Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_6 та державному виконавцю відділу.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд, визнав постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.12.2017 року про відмову в задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та державного відділу ОСОБА_7- неправомірною.

В іншій частині скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд змінити ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2018 року у справі №501/262/17 та задовольнити заяву ОСОБА_2 в частині вимоги заяви про задоволення відводу начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом в ухвалі не наведено жодного обґрунтування відмови у задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, що свідчить про те, що суд не сприяв повному, об'єктивному та всебічному розгляду справи, не забезпечив захист прав особи, а лише частково поновив право ОСОБА_2 на заявлення відводу вказаній посадовій особі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2018 року у справі №501/262/17 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні скарги на постанову про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, неправильно застосовані норми процесуального законодавства, оскільки заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову УДВС ГТУЮ в Одеській області про відмову в задоволенні заяви про відвід поза межами передбаченого законодавством строку на оскарження вказаного документу та скарга ОСОБА_2 не містить належного обґрунтування причин пропуску строку на оскарження даної постанови, а судом першої інстанції не наведено належного обґрунтування причин поновлення строку на оскарження постанови.

В апеляційній скарзі начальник Кілійського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2018 року у справі №501/262/17 та прийняти нову, якою відмовити у повному обсязі ОСОБА_2 у задоволенні скарги на постанову про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до суду ОСОБА_2 звернувся поза межами строку на оскарження постанови УДВС про відмову в задоволенні заяви про відвід, а суд першої інстанції не звернув увагу на порушення строку ОСОБА_2 на звернення з даною скаргою до суду, неправомірно, без відповідного обґрунтування, поновив строк на звернення до суду з вказаними вимогами. Крім того, суд, постановляючи ухвалу, не в повній мірі дослідив обставини справи, в обґрунтування постановленої ухвали посилався на ухвалу суду, яка на момент розгляду судом скарги була скасована.

Відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4, начальника Кілійського РВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга начальника Кілійського РВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Визнаючи неправомірною постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.12.2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід начальника Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та державного виконавця відділу ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в процесі проведення виконавчих дій допустили порушення закону, які спричинили також і конфлікт інтересів між начальником відділу, державним виконавцем, стягувачем і боржником у вигляді суперечності між особистими інтересами начальника відділу, державного виконавця та їх професійними правами і обов'язками і засадами здійснення виконавчого провадження, що виключає можливість подальшого проведення виконавчих дій зазначеними посадовими особами, а Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області мало достатньо підстав для задоволення відводу.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Колегія суддів, частково погоджується з доводами апеляційних скарг ОСОБА_4 та начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції знаходяться виконавчі листи №501/2907/15-ц та 501/2908/15-ц, видані 28.10.2015 року на підставі судових рішень Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та колишньої дружини - ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку /т.3 а.с. 53-54/.

Державною виконавчою службою Іллічівського міського управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 501/2907/15-ц про стягнення з боржника на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх доходів боржника.

Постановою ВП№49211231 державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції від 29.12.2015 року, на підставі заяви стягувача ОСОБА_4, виконавче провадження про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини було закінчено та направлено за вибором стягувача до Кілійського відділу ДВС Одеської області за місцем офіційної роботи боржника ОСОБА_2 в Приватному підприємстві «Дунай» за територіальною ознакою пред'явлення виконавчого листа за вибором стягувача /т.2 а.с.119/.

Постановою ВП №49820231 державним виконавцем ВДВС Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_7 14.01.2016 року було відкрито виконавче провадження з поданого виконавчого листа №501/29074/15ц, виданого 20.10.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з боржника аліментів на утримання дружини, отриманий 05.01.2016 року за місцем його роботи /т. 2 а.с. 81-82/.

Постановою державного виконавця ОСОБА_6. Кілійського районного відділу ДВС ВП №50849033 від 18.04.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 501/2908/15ц виданого 05.01.2016 року, також об'єднано вказані виконавчі провадження у зведене виконавче провадження/т.2 а.с.120-121/.

Постановою начальника Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 02.06.2016 року для належного виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі виданих виконавчих листів при Кілійському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було утворено виконавчу групу: керівник групи - ОСОБА_6, член групи - ОСОБА_7 /т. 2 а.с. 139/.

Сторонами не заперечується, що державний виконавець ОСОБА_7. не є родичкою стягувача ОСОБА_4 та боржника ОСОБА_2

В травні 2016 року із запиту державного виконавця відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, складеного в квітні 2016 року, який міститься в матеріалах зведеного виконавчого провадження стало відомо, що стягувач за виконавчими провадженнями ОСОБА_4 надала до виконавчої служби копії документів, а саме ксерокопію тексту довідки у вигляді інформаційного листа на ім'я ОСОБА_2 від 30.01.2013 року, складеної на англійській мові, з якої вбачається, що боржник з 2013 року працевлаштований в рейс на судні іноземної компанії і по сьогодні отримує заробітну плату в розмірі 85 750 доларів США на рік.

При цьому стягувач ОСОБА_4, посилаючись на копію зазначеного документу в окремій поданій на ім'я начальника Кілійського ДВС заяві, просила державного виконавця перерахувати заборгованість за аліментами, виходячи з передбачуваної суми доходу боржника в тому числі і за 2013 рік /т. 2 а.с. 129-130/.

Зі змісту фотокопії даного інформаційного листа вбачається, що боржник повідомлявся, що у разі збереження його місця роботи на той момент його заробітна плата мала складати 85 750 доларів США протягом поточного 2013 року.

Зазначену фотокопію листа було переведено стягувачем на українську мову.

На підставі зазначеного поданого стягувачем копії документу 13 квітня 2016 року державний виконавець склав розрахунок заборгованості за аліментами з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки, з якого сума заборгованості склала 415 326, 86 грн./т.2 а.с. 67-68/.

15 квітня 2016 року державний виконавець склав розрахунок заборгованості по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини у розмірі 284 032, 37 грн./т.2 а.с.70/.

Враховуючи складені розрахунки заборгованості за аліментами 13.04.2016 року, державний виконавець виніс постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження /т.2 а.с.134/.

18.04.2016 року державний виконавець ОСОБА_7. відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції Одеської області виніс постанову про арешт коштів боржника /т.2 а.с.135/.

15.06.2016 року начальник відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 склав Акт опису і арешту майна, а саме нерухомого майна - 1/2 - ї частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 /т.2 а.с.50-51/.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.07.2016 року по цивільній справі №501/1218/16-ц скаргу боржника було задоволено і встановлено невідповідність дій та процесуальних документів державного виконавця закону /т.2 а.с.25-31/.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2016 року по справі № 22-ц/785/6696/16 ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 19.07.2016 року скасовано, в задоволенні подання державного виконавця Кілійського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовлено/т.1 а.с.16-19/.

У серпні 2016 року Державний виконавець Кілійського ВДВС ГТУЮ також не задовольнив звернення боржника про направлення виконавчого листа для виконання за новим його місцем проживання до виконавчої служби Приморського району м. Одеси, мотивуючи відмову тим, що не можна закрити виконавче провадження та направити за новим місцем роботи та або місцем проживання і місцезнаходженням ОСОБА_2 до відповідного відділу державної виконавчої служби, тому що відповідно до Інформаційної довідки по нерухоме майно ОСОБА_2, окрім іншого нерухомого майна, належить на праві власності житловий будинок № АДРЕСА_5, тому на підставі ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна/т.1 а.с.15/.

Крім цього, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03.03.2017 року боржник ОСОБА_2 звертався до Кілійського ДВС із заявою про повторне закриття виконавчого провадження, до якої надавав особисто складений розрахунок заборгованості за аліментами.

На зазначене звернення начальником ДВС була надана відповідь №22-2013 від 17.03.2017 року про те, що виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням майна, в той час, коли зведене виконавче провадження було відкрито в січні 2016 року за, як було встановлено вище - місцем роботи боржника.

Ухвалу Іллічівського районного суду Одеської області від 05.07.2016 року по справі за скаргою на незаконні дії та рішення державного виконавця по складанню розрахунків заборгованостей та накладенню арешту на майно скаржника ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016 року по справі за №22-ц/785/6406/16 скасовано, а провадження закрито у зв'язку з тим, що між сторонами є дійсний спір про право і ці вимоги, в свою чергу відповідно до нині діючого сімейного законодавства належить розглядати вже в позовному провадженні /т.1 а.с.27-32/.

У вересні 2016 року представником боржника була подана скарга на дії начальника районного відділу ДВС до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яка була залишена без задоволення /т.1 а.с.7-13/.

Також до 01 грудня 2016 року начальник ВДВС Кілійського районного управління юстиції провів оцінку майна боржника з метою подальшого продажу його на прилюдних торгах, залучивши до виконавчого провадження відповідного експерта, про що 23 листопада 2016 року надіслав боржнику відповідне повідомлення № 22-9190 від 23.11.2016 року.

На думку боржника ОСОБА_2 визначена державним виконавцем за участю залученого суб'єкта оціночної діяльності вартість майна була заниженою з метою не зволікання часом і продажу майна на прилюдних торгах.

На звіт про оцінку та результати оцінки майна в грудні 2016 року боржником було подано скаргу до суду, яка знаходиться в провадженні до Іллічівськго міського суду Одеської області.

Згідно матеріалів виконавчого провадження встановлено, що як зазначалося вище в січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до Іллічівськго міського суду Одеської області до ОСОБА_4 та Кілійського районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання розрахунків заборгованості за аліментами незаконними та зобов'язання зробити належний розрахунок заборгованості.

При заході забезпечення позову 08 лютого 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області в рамках справи № 501/125/17 було винесено ухвалу, якою було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та квартиру за адресою: АДРЕСА_4, зупинено реалізацію зазначеного майна та заборонено передавати майно третім особам до розгляду справи по суті /т.4 а.с.215/.

Незважаючи на це, своєю постановою від 20.02.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у зв'язку з тим, що торги з реалізації майна у вигляді ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 не відбулися тричі, начальник відділу ДВС ОСОБА_6 передав стягувачу ОСОБА_4 у приватну власність 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, яка в свою чергу виявила бажання залишити нереалізоване майно за собою /т.4 а.с. 124/.

Вважаючи зазначені дії начальника Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 при виконанні виконавчих листів незаконними 08.12.2016 року представником боржника ОСОБА_2 письмово було заявлено відвід начальнику районного відділу ДВС та державному виконавцю відділу із викладенням обставин, зазначених вище /т.1 а.с.40-49/.

Постановою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.12.2016 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції /т.1 а.с.51-52/.

Скасовуючи постанову від 16.12.2016 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що начальник Кілійського районного відділу ДВС ОСОБА_6 та державний виконавець ОСОБА_7. в процесі проведення виконавчих дій допустили порушення закону, які спричинили також і конфлікт інтересів між начальником відділу, державним виконавцем, стягувачем та боржником у вигляді суперечності між особистими інтересами начальника відділу, державного виконавця та їх професійними правами і обов'язками і засадами здійснення виконавчого провадження, прямо передбаченим законом, що виключає можливість подальшого проведення виконавчих дій зазначеними посадовими особами, а Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області мало достатньо підстав для вирішення питання про відвід заявлених осіб.

Такі висновки суду першої інстанції на думку колегії суддів є неправильними.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною 4 ст. 5 цього Закону виконавець зобов'язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладений у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову в задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців відділу може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо:

1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов'язані з ним особи.

Пов'язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:

виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов'язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи;

виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.

Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов'язаними;

2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;

3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;

4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Отже ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені конкретні підстави для відводу державного виконавця.

Ні начальник відділу ДВС, ні державний виконавець не є близькою особою зі стягувачем ОСОБА_4 та не мають інших підстав, зазначених у ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснювати виконавче провадження та для відводу.

Колегія суддів, аналізуючи всі матеріали справи також приходить до висновку про відсутність конфлікту інтересів між державними виконавцями та боржником і стягувачем, оскільки відсутня суперечність між особистими інтересами державного виконавця та його професійними правами і обов'язками, які виконувалися при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Наявність неправомірних дій державних виконавців при виконанні ними своїх службових обов'язків відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» дають право сторонам виконавчого провадження на оскарження дій чи бездіяльності відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Відносно доводів апеляційної скарги начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 стосовно того, що всі його дії при виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 є законними та проведені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів приходить до наступного.

Предметом скарги ОСОБА_2 є незаконність, на його думку, постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 грудня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та державного виконавця відділу ОСОБА_7, а не оскарження дій державних виконавчої служби при здійсненні виконання виконавчих листа про стягнення аліментів на підставі ст. 447 ЦПК України.

В даній справі не підлягають перевірці постанови державної виконавчої служби, ухвалені державним виконавцем при виконанні судового рішення, а перевіряється наявність підстав для відводу державного виконавця, передбаченого ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незаконності відмови судом у вимогах стосовно зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зробити відвід начальника Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та державному виконавцю відділу ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» для заявлення відводу, та відсутній конфлікт інтересів, тобто суперечність між особистими інтересами державного виконавця та його професійними правами і обов'язками, наявність яких могла б вплинути на об'єктивність та упередженість під час виконання своїх професійних обов'язків, а тому немає підстав для зобов'язання керівника зробити такий відвід.

Стосовно доводів апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення скаржником строків звернення до суду зі скаргою та не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року, а саме не розглянув заяву про поновлення строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України ( у редакції до 15.12.2017 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

ОСОБА_2 у скарзі на постанову про відмову у задоволенні заяви про відвід посилався на те, що оскаржувану постанову отримав особисто 24.01.2017 року. Матеріали справи не містять докази у спростування посилання ОСОБА_2.

Суд першої інстанції, вірно поновив строк скаржнику.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, апеляційні скарги ОСОБА_4 та начальника Кілійського РВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу начальника Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2018 рокускасувати, постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 грудня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про відвід начальника Кілійського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та державного виконавця відділу ОСОБА_7.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе