Провадження № 2/643/1888/18
04.06.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого Поліщук Т.В.
за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей обласної державної адміністрації м. Харкова, Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення, просить надати дозвіл виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон без згоди батька, та надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду до Туреччини та Єгипту з 01.06.2018 по 21.08.2018 у супроводі матері ОСОБА_1.
В обґрунтування вимог зазначила, що в період з 10.01.2012 по 23.12.2015 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. В шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
З моменту розлучення батько з дитиною майже не бачився, ухилявся від батьківських обов'язків, аліменти на утримання дитини не сплачує.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти винесення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що сторони перебували з 10.01.2012 року в шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 23.12.2015 розірвано.
В цьому шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.5 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 21.12.2015 з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до наданого Московським ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість ОСОБА_2 за період з 07.10.2015, станом на 20.11.2017 становить 31046,38 грн. В матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують сплату аліментів. (а.с.6).

Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Крім того, вимоги норми діючого законодавства не містять положення, що у рішенні суду, у разі тимчасового виїзду за кордон дитини має (обов'язково) міститися зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі.

Також, слід зазначити, що діюче сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язків відносно своїх дітей.

Суд, оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дитини для виїзду за кордон - буде відповідати інтересам дитини, яка росте та розвивається, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд дитини до України, не виходячи за часовий проміжок наданого дозволу.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2, видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 29.05.2012 р., за межі України з 01.06.2018 року по 21.08.2018 року до Єгипту та Туреччини разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт НОМЕР_3, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 25.04.2008 р. без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, виданий Московським РВ м.Харкова 10.11.2010, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення документів, пов'язаних з перетинанням кордону України неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у компетентних органах, для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька - ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Поліщук Т.В.