Справа № 196/193/18
№ провадження 2/196/110/2018
04 грудня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді Зубій А.В.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
позивача ОСОБА_2М
представника позивача ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4-адвоката ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПП Житного ОСОБА_6 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов'язання ПП ОСОБА_4 передати позивачу належну їй земельну ділянку,-
І. Позивач ОСОБА_2 звернулась в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ПП ОСОБА_4, в якому просить: 1. Договір оренди земельної ділянки, укладений 23.09.2016р. між ПП Житний та ОСОБА_2, зареєстрований 20.10.2016р. визнати недійсним. 2.Скасувати державну реєстрацію зазначеного договору.3.Зобов'язати ПП Житний невідкладно передати позивачу за відповідним актом належну їй земельну ділянку. 4. Судові витрати покласти на відповідача.
1. На обґрунтування заявлених (уточнених) вимог позивач посилається на те, що їй належить земельна ділянка на праві приватної власності площею 4, 94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Протягом 2005-2015рр. вона передавала цю ділянку в оренду ПП Житний. В 2016р. позивач домовилась з відповідачем, що передає йому власну земельну ділянку в оренду ще на один рік, а в подальшому вона бажає сама обробляти свою землю. Влітку 2017р. вона звернулась до ПП Житний з вимогою повернути їй земельну ділянку, на що він відповів, що договір оренди земельної ділянки укладений ще на десять років.
2. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат ОСОБА_5 зазначив, що висновок експерта, на який позивач посилається як обґрунтування своїх позовних вимог, викликає сумнів, оскільки поданий у вигляді незавіреної належним чином копії. При призначенні даної експертизи відповідач був позбавлений права ставити перед експертом свої запитання. У звязку з чим висновок експерта у нього викликає сумніви. Крім того, відповідач наполягає на тому, що підпис на договорі оренди земельної ділянки вчинено саме позивачем, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
ІІ. Під час судового розгляду даної цивільної справи ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р. задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони ПП Житний проводити будь-які сільськогосподарські роботи, пов'язані з обробітком землі, на спірній земельній ділянці, а саме: користуватись, володіти та передавати земельну ділянку в суборенду.
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2018р. за заявою представника відповідача- адвоката ОСОБА_5 скасовано захід забезпечення позову, застосований ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2018р.
ІІІ. 1. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснила, що завчасно попередила відповідача про небажання укладати договір оренди земельної ділянки з ним на новий строк. І спірний договір вона не бачила, не читала і відповідно, не підписувала.
2. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував позовні вимоги, посилаючись на необґрунтованість та неповноту висновку експерта та просив призначити суд нову почеркознавчу експертизу. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
1.Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЯЖ № 391536, виданого на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації від 17.06.2009р. являється власником земельної ділянки площею 4,940 га, розташованої на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.14).
23.09.2016р. укладено договір між ПП Житний та ОСОБА_2 про оренду земельної ділянки площею 4,94 га строком на 10 років (а.с.7-8).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2016р. зареєстровано право оренди земельної ділянки строком 10 років, орендар- ПП ОСОБА_4, орендодавець - ОСОБА_2 (а.с.11-12).
2. Статтею 129 Конституції визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Ст.12 ч.3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.(ст.ст.76-81 ЦПК України).
Ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (згідно із ч.1 ст.203 ЦК). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК)
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. За змістом частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.
В п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Враховуючи те, що договір оренди землі від 23 вересня 2016р.,зареєстрований 20 жовтня 2016 року державним реєстратором Царичанської районної державної адміністрації підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою, яка не мала на це повноважень, що суперечить вимогам чинного законодавства, суд вбачає підстави для визнання його недійсним.
Також суд зазначає, що сам по собі факт отримання орендної плати не свідчить про те, що договір орендодавцем був підписаний, а фактичне користування земельною ділянкою та відповідне отримання прибутку зі спірної земельної ділянки орендарем є підставою для оплати власнику земельної ділянки плати за користування цією землею.
Згідно статті 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх потреб.
У відповідності положень ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.
3. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який є власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права користування іншої особи. При цьому рішення суб'єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб'єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права користування (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 22.08.2018р. в справі № 925/1265/16.
4. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4950 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 77-82, 134, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272,273, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ПП Житного ОСОБА_6 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації та зобов'язання ПП ОСОБА_4 передати позивачу належну їй земельну ділянку - задовольнити повністю.
Стягнути з ПП ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.
Стягнути з ПП ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4950 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін: позивач - ОСОБА_2, НОМЕР_3, виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 08.12.1998 р., проживає ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач - ОСОБА_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_4, виданий Царичанським РВ УМВС України 24.09. 2002р.
Повне судове рішення складено 13 грудня 2018р.
Суддя А.В.Зубій