КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/3429/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії судової палати у цивільних справах - головуючого - судді Сержанюка А.С., суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в загальному розмірі 107 321 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та її син ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1.

26 травня 2017 року відбулося залиття квартири позивача водою з вище розташованої квартири №16, мешканці якої залишили не закритим кран на кухні при відключенні води Публічним акціонерним товариством «Київенерго».

В результаті залиття у всіх трьох кімнатах квартири позивача було пошкоджено стелю, стіни та підлогу, а в кухні - стелю.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження, вартість ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивача становить 76 154,66 грн.

Пізніше, позивач збільшила розмір позовних вимоги, посилаючись на те, що з часу проведення експертного будівельно-технічного дослідження суттєво збільшилась вартість ремонтно-відновлювальних робіт, і, відповідно до висновку експерта, становить 105 343 грн.

Окрім цього, залиттям було пошкоджено два килими, вартість чистки яких становить 1 977,50 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 105 343 грн. та судові витрати - 4 521,10 грн., а всього 109 864,10 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що на підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №12/13-18 від 23 лютого 2018 року, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, пов'язаних з усуненням пошкоджень, спричинених залиттям квартири АДРЕСА_1, на дату проведення експертизи, становить 105 343 грн.

Водночас, жодних доказів на підтвердження розміру збитків, завданих пошкодженням двох килимів, суду не надано, а тому вимоги про відшкодування вартості їх чистки суд вважає недоведеною.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в сумі 105 343 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_2 - 2/3 частини та її сину ОСОБА_3 - 1/3 частина ( а.с. 5, 163 ).

26 травня 2017 року мав місце факт залиття вищевказаної квартири водою, у якій виявлено пошкодження опоряджувальних покриттів стелі, стін та підлоги в трьох кімнатах та частково - стелі кухні, що підтверджується актом від 29 травня 2017 року, складеним комісією Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96» - балансоутримувача вказаного будинку та наданим позивачем CD-диском, на якому зафіксовано стан квартири позивача після залиття ( а.с. 4, 133 ).

Згідно із змістом вищевказаного акту, причиною залиття стало залишення мешканцями квартири №16 не закритим кран на кухні при відключенні води Публічним акціонерним товариством «Київенерго» ( а.с. 4 ).

Названа квартира розташована на четвертому поверсі - над квартирою позивача і належить на праві власності відповідачу, що ним не заперечується.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, розташованій над квартирою відповідача, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, або внаслідок винних неправомірних дій Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та таких не надано апелянтом.

Доказом факту і причин залиття також є дані, зафіксовані у листі голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96», наданого на запит представника позивача.

Ззідно змісту листа встановлено, що 26 травня 2018 року в будинку АДРЕСА_1 сталося залиття не лише квартири позивача, а ще двох нижче розташованих квартир, а саме: №6 та №1.

В цей день, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» проводило ремонті роботи, у зв'язку з чим споживачів завчасно було повідомлено про відключення води.

Про залиття приміщень стало відомо від кос'єржа, який зателефонував до правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96» та повідомив, що з четвертого поверху струменем ллється вода.

Голова правління ОСОБА_5 та інженер ОСОБА_6 особисто переконалися у залитті, після чого викликали сантехніка для перекриття подачі води.

Вподальшому, було викликано мешканця квартири №16 - ОСОБА_1.

При огляді вищевказаної квартири було виявлено, що на підлозі кухні знаходиться вода, понад 3 см., а раковина для миття посуду закрита пробкою та повністю закладена брудним посудом.

Були складені акти про затоплення квартир, але власник квартири №16 відмовився їх підписувати ( а.с. 161 ).

На підтвердження дотримання Публічним акціонерним товариством «Київенерго» вимог ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем надано копію оголошення про планове відключення води 26 травня 2017 року, яке завчасно було розміщене в холі першого під'їзду будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 124 ).

На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №12/13-18 від 23 лютого 2018 року, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, пов'язаних з усуненням пошкоджень, спричинених залиттям квартири АДРЕСА_1, на дату проведення експертизи, становить 105 343 грн. ( а.с. 102-118 ).

Висновок експерта №12/13-18 складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача, про проведення якого повідомлявся відповідач ( а.с. 131, 132 ), проте той не скористався своїм правом бути присутнім при огляді пошкодженого майна.

За подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір ( а.с. 3, 122 ) в загальному розмірі 1 073,21 ( 761,55 + 291,88 + 19,78 ) грн.

Окрім того, позивач понесла витрати на оплату вартості будівельно-технічної експертизи в сумі 3 500 грн. та на відправлення відповідачу заяви про збільшення розміру позовних вимог в сумі 40,16 грн., що підтверджуються відповідними доказами, долученими до заяви ( а.с. 11, 12, 120, 121,126, 128 ).

Таким чином, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, вірно прийшов до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-80, 263-265, 374, 376 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 4, 1166, 1192 ЦК України, з точки зору суду другої інстанції, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки спростовуються зазначеними доказами по справі, які суд другої інстанції відносить до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те, що акт від 29 травня 2017 року щодо залиття названої квартири складено з порушеннями, зокрема, складено без участі всіх зацікавлених сторін, без огляду приміщення, без належного з'ясування причин цього залиття, оскаржене рішення не містить дослідження доказів вини відповідача, вартість ремонту визначена методологічно неправильно та з грубими помилками ( не враховано фізичний знос об'єкту ), на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а відтак - не є правовою підставою для зміни чи скасування рішення місцевого суду.

При цьому, апелянт не надав суду будь-яких доказів, у відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, на спростування встановлених судом обставин залиття жилого приміщення позивача і він не звільнений від доказування згідно ст. 82 ЦПК України.

Окрім іншого, ОСОБА_1 не оспорив висновок експерта, який, з точки зору суду другої інстанції, є правомірним за положеннями ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 263, 264, 265, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

О.І. Сліпченко