СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун.№759/8426/18
пр.№2/759/5179/18
13 серпня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Бандури Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,
У травні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати поширені відповідачем відомості, що позивач вчинив злочин, не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, внаслідок чого позивачем були втрачені фінансові вигоди; зобов'язати відповідача надати правдиву інформацію ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м. Київ, вул. Г.Юри, 7 та опублікувати вибачення у газеті «Урядовий кур'єр», так як невідомі адреси клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк» які були присутні при цих обставинах; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування фінансових витрат у розмірі 1000000 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 25.05.2018 позивач був затриманий поліцією у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м. Київ, вул. Г.Юри, 7 за підробку документів. Так, при затриманні поліцією у позивача були вилученні паспорт громадянина України та закордонний паспорт позивача. Позивач зазначає, що протокол затримання не був складений, що є грубим порушенням прав затриманого та порушує діюче законодавство України. Так, неправомірними діями відповідача принижена честь та гідність позивача, ділова репутація, втрачені фінансові вигоди, а також заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, оскільки, як зазначає позивач, відповідач принизив позивача перед клієнтами та співробітниками банку, поширив відомості стосовно позивача про те, що ним скоєно злочин, що є неправдою, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з тим у прохальній частині позовної заяви позивач просить слухати справу без його участі (а.с. 9).
Представник відповідача у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 30.07.2018 подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 25).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).
Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).
За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.
Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Судом встановлено, що у позовній заяві позивач вказує про порушення його ділової репутації внаслідок поширення відповідачем інформації, яку позивач вважає недостовірною.
Згідно п. 4 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Разом з тим, позовна заява не свідчать про те, що мав місце факт порушення ділової репутації позивача, з боку відповідача. Більше того, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ділова репутація позивача була порушена та існує причинно-наслідковий зв'язок між нібито поширенням недостовірної інформації та порушеним правом позивача.
Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про безпідставні твердження позивача про порушення його ділової репутації внаслідок нібито поширення недостовірних відомостей з боку відповідача.
Системний аналіз положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України дає підстави для висновку, що позов може бути поданий особою виключно для захисту порушеного права і обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке порушене право.
При цьому, слід зазначити, що позовна заява не містить жодного конкретного доказу, що відповідач порушив права позивача, за захистом яких позивач звернувся із даним позовом до суду.
Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів та не було доведено наявність матеріальної чи моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, позивачем не було доведено того, що було порушено його право та ділову репутацію, що воно порушене саме внаслідок дій відповідача і такі дії є протиправними, що відповідач вчинив якесь діяння, яке порушило права позивача на ділову репутацію, за захистом яких подано позов, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 84, 89, 95, 258, 259, 261, 263-266, 273 ЦПК України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 13.08.2018.