Справа№592/1662/18
Провадження №2-о/592/67/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Труханової Л.М.,

за участю секретаря - Сахненко О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документів, заінтересована особа: Сумська міська державна нотаріальна контора Сумської області,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що 25 травня 2002 року, померла її бабуся ОСОБА_2, яка при житті склала заповіт, який було посвідчено заступником завідуючої Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 2-1296. Згідно заповіту все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповіла матері заявника ОСОБА_4 та заявнику ОСОБА_1 в рівних частках. Після смерті бабусі мати заявника ОСОБА_4 як спадкоємиця за заповітом в 2005 році отримала свідоцтва на спадщину на ? частини спадкового майна. Заявник звернулась до нотаріуса з заявою про отримання спадщини, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що в заповіті її прізвище зазначено як «Біглова», замість правильного «Беглова». Просить суд встановити факт належності їй заповіту.

В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просила задовольнити заяву.

Від завідувача Сумської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 до суду надійшов лист № 1755/01-16 від 26.04.2018, в якому остання просить проводити розгляд справи без участі їх представника.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що 25.02.2002 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 144313 ( а.с.6).

Відповідно до заповіту за реєстровим № 2-1296, посвідченим заступником завідуючої Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 22.05.1997 року, ОСОБА_2 все своє майно, яке на день смерті буде їй належати де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожній.(а.с.7)

З витягу із спадкової справи наданого Сумською міською державною нотаріальною конторою вбачається, що одна з спадкоємниць за заповітом ОСОБА_4 прийняла спадщину на ? частину спадкового майна, а саме на ? частини будинку, що знаходиться за адресою м. Суми, вул. Юнаківська, 16 та на ? частини банківських вкладів. (а.с.23)

У ст. 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі змісту ч. 1 цієї ж статті випливає, що пріоритет в спадковому праві надається спадкуванню за заповітом, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом , звернулася до нотаріальної контори. Проте, постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 603/02-31 від 15.02.2018 їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, відповідно до заповіту, з тих підстав, що при оформлені заповіту було допущено описку в її прізвищі, а саме: паспорт спадкоємиці, яка є заявником по даній справі, містить значення «Беглова», а зміст заповіту , прізвище спадкоємиці заначено «Біглова».

Факт належності заявнику та її матері ОСОБА_4 вищевказаного заповіту підтверджується доданими до заяви документами: а саме паспортом заявника, свідоцтвом про її народження, ідентифікаційним кодом, свідоцтвами про реєстрацію та розірвання шлюбу з яких вбачається, що 7.02.1986 заявник зареєструвала в органах РАЦС шлюб з гр. ОСОБА_8 та прийняла прізвище ОСОБА_8. 9.03.1989 шлюб між ними був розірваний. 14.05.1992 вона з прізвищем ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 та прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту належності заповіту необхідне заявнику для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_2, яка померла 25.05.2002.

Таким чином, перевіривши відповідність наявних документів в їх сукупності та співставивши відомості, зазначені в них, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, слід визнати доведеним факт належності заповіту від імені ОСОБА_2 заявнику та її матері ОСОБА_4, складеного 22 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом заступником завідуючої Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 2-1296.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що заповіт від 22.05.1997, посвідчений заступником завідувача Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстром №2-1296, від імені ОСОБА_2, що складений на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних частках кожній, фактично належить ОСОБА_4 та заявнику спадкоємиці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в рівних частках.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми учасниками процесу, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники процесу, які не були присутні в судовому засіданні, мають право оскаржити рішення в тому ж порядку і в той же час, з моменту отримання ними копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 31.05.2018.

Суддя Л.М. Труханова