11.12.2018 227/2882/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею

ВСТАНОВИВ

07.09.2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, в якій з урахуванням уточнення до позовної заяви від 20.10.2018 року, остаточно просив суд:

- зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визначити такі способи моєї участі спілкуванні та вихованні дитини: систематичне побачення з сином ОСОБА_5, а саме, у середу з 16-00 години до 08-00 години четверга, у пятницю з 16-00 години до 10-00 години неділі без присутності матері, спільний відпочинок з дитиною влітку всю другу половину літа, починаючи з 15 липня по 31 серпня кожного року;

- дозволити в день побачення з сином забирати його з дитячого садка особисто.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5. Рішенням суду було визначено місце проживання сина з матірю, після прийняття якого відповідач періодично надавала йому сина, але останнім часом усілякими способами бачитись з дитиною відповідач відмовляє. Тому, враховуючи те, що він мешкає окремо від сина і не має можливості скористатися правом на його виховання у формі постійного спілкування з ним, вважає, що спілкування у визначені дні буде мати позитивний педагогічний зміст, буде достатньо різностороннім, регулярним і не повязаним із присутністю матері, оскільки дитина може попасти під вплив емоцій обох батьків, адже відносини між ними напружені, що може негативно може вплинути на розвиток дитини.

17.01.2018 року відповідач до суду заперечення проти позову, в якій просила у задоволенні позовних вимог відмовити, спілкування з дитиною призначити тільки за її присутності та погодженням до відповідного віку дитини, а саме, понеділок з 17-30 години до 19-00 години, середа з 17-30 години до 19-00 години, субота з 11-00 години до 13-00 години, надати позивачу можливість спільного відпочинку в літній та зимовий періоди канікул строком 2 тижні за наявності від позивача довідки з місця роботи та документу з підприємства про період відпустки.

В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивач неналежно піклується про сина, від нього дитина повертається у хворобливому стані, не купаною та неохайною.

09.02.2018 року третьою особою, органом опіки та піклування Добропільської міської ради, надано до суду письмовий висновок щодо участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні свого сина ОСОБА_5, в якій орган опіки та піклування, приймаючи до уваги малолітній вік дитини, вважає доцільним визначення прийняття участі у вихованні та порядку побачень з малолітнім сином, в присутності матері та за попередньою домовленістю з матірю дитини, що понеділка та щосереди з 17:30 год. до 20:00 год., та що суботи з 10:00 год. до 13:00 год. Можливість спільного відпочинку під час літніх та зимових канікул впродовж двох тижнів.

09.11.2018 року з метою всебічного та обєктивного розгляду справи, в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про доцільність складання органом опіки нового висновку, який має бути складений комісією із забезпеченням участі на засіданні обох батьків. У звязку з цим, ухвалою суду від 09.11.2018 року зобовязано орган опіки і піклування Добропільської міської ради повторно розглянути питання щодо участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за участі в засіданні комісії - сторін по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

10.12.2018 року на виконання вимог ухвали суду від третьої особи надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради від 06.12.2018 року щодо участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні свого сина ОСОБА_5, в якому орган опіки та піклування, приймаючи до уваги малолітній вік дитини, вважає доцільним визначення прийняття участі у вихованні та порядку побачень з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4 щосереди з 17-00 години до 08-00 години щочетверга, з них з 17-00 години до 19-00 години в присутності матері, та щосуботи з 12-00 години до 12-00 години неділі за місцем тимчасової реєстрації позивача за попередньою домовленістю з матірю, а також можливість спільного відпочинку під час літніх та зимових канікул впродовж двох тижнів.

Від відповідача 10.12.2018 року надійшло уточнення заперечень, в яких відповідач просила суд установити графік зустрічей для дитини та батька наступним чином: - кожну середу з 17-00 години до 08-00 години четверга (забирати разом дитину з дитячого садка та навчального закладу у майбутньому і проводити в її присутності час з 17-00 години до 19-00 години) та суботу з 12-00 години до 12-00 години неділі за місцем прописки позивача та за попередньою домовленістю з матір'ю; кожні шкільні канікули в літній та зимовий періоди чи в інші дні не менше 7 діб, але не більше ніж 2 тижні, для відпочинку та оздоровлення дитини на території України та за наявності від ОСОБА_4 довідки з місця роботи та документу з підприємства про період відпустки; - враховувати обставини, якщо дитина хвора в період побачення з батьком, то вона залишається беззаперечно з матір'ю до повного одужання.

10.12.2018 року під час судового розгляду, представник позивача та відповідач, з урахуванням думки представника третьої особи, яка підтримала узгоджену позицію сторін, дійшли спільної згоди щодо визначення наступної участі позивача у вихованні сина ОСОБА_5, а саме погодили: - особисті зустрічі та проведення спільного часу батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, за місцем взяття на облік, як особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, яким є місто Добропілля, Донецької області кожного тижня з 11:00 год. суботи до 13:00 год. неділі, а також, можливість спільного відпочинку батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 впродовж будь-яких двох тижнів у періоди літніх та зимових шкільних канікул.

Судом встановлено наступні обставини справи.

14.03.2014 року народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_2 (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №564982, виданого 19.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис 267.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2017 року у справі №227/59/17, шлюб, зареєстрований 08 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №597, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2017 року у справі №227/455/17, визначено місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Донецька області м.Добропілля вул.Вільна буд. 13.

При цьому, ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Вирішуючи спір між сторонами справи по суті суд керується наступними положеннями законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а також батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуванні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага («Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п. 90, «Хант проти України», п.54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька ОСОБА_4 з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Разом з тим, суд бере до уваги матеріали справи, які характеризують особу позивача ОСОБА_4

Так, згідно довідки Міністерства Внутрішніх справ України серії ІАА №0303213, станом на 21.08.2017 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідок КЗОК «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», ОСОБА_4 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно побутової характеристики та характеристики з місця роботи, ОСОБА_4 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, сусіди позиціонують його як турботливого і люблячого батька, який весь свій вільний час присвячує дитині.

Таким чином, дослідивши обставини справи та надані на їх підтвердження докази, беручи до уваги наданий органом опіки та піклування висновок щодо участі батька у вихованні сина, позицію представника цього органу, враховуючи те, що сторонами по справі досягнуто згоди щодо участі позивача у вихованні сина ОСОБА_6, зокрема, щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, що у свою чергу свідчить про визнання відповідачем позову у відповідній частині, суд із врахуванням зазначених вище норм права, а також встановлених обставин у справі, відсутність обставин, які б перешкоджали спілкуванню батька і дитини, а також інших негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у погодженій сторонами частині.

При цьому, визначаючи особистих зустрічей та проведення спільного часу батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 в межах міста Добропілля, Донецької області кожного тижня з 11:00 год. суботи до 13:00 год. неділі, а також можливість спільного відпочинку батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 впродовж будь-яких двох тижнів у періоди літніх та зимових шкільних канікул, суд враховує вік дитини, пояснення відповідача про можливість виконання такого судового рішення з боку матері.

Разом з тим, суд розяснює, що у разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

Керуючись ст. 1 13, 265, 266, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Визначити наступну участь батька ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_5:

- особисті зустрічі та проведення спільного часу батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 в межах міста Добропілля, Донецької області кожного тижня з 11:00 год. суботи до 13:00 год. неділі;

- можливість спільного відпочинку батька ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 впродовж будь-яких двох тижнів у періоди літніх та зимових шкільних канікул.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стугнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Левченко

Повний текст рішення суду складений 12.12.2018 року.

11.12.2018