Справа № 462/1268/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7609/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандра М.М.,

секретаря: Симець В.І.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2017 року (суддя Палюх Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про повернення судового збору відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

Вказує що не погоджується з оскаржуваною ухвалою, оскільки підставою для відмови суд зазначвив, що ОСОБА_2 не може бути звільнена від сплати судового збору, оскільки нею був поданий позов про відшкодування збитків з приводу розгляду кримінальної справи а не внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що такий висносок є неправильним, прийнятий без належного з`ясування обставин справи, які мають значення для справи. Вказує, що ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, від якого ОСОБА_2 є потерпілою особою та понесла матеріальні збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що подала позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Кримінально процесуальним кодексом України не передбачено сплати судового збору за подання цивільного позову про матеріальне і моральне відшкодування, а тому вимога сплатити судовий збір за подання цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення є безпідставною, а сплачений судовий збір підлягає поверненню. Вважає, що суд незаконно поклав на неї обов`язок сплатити судовий збір, який підлягає поверненню.

Просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про повернення ОСОБА_2 640 грн судового збору за подання позовної заяви.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про повернення судового збору ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку що посилання ОСОБА_2 на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір, є безпідставними, оскільки згідно вказаного пункту від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Натомість нею був поданий позов про відшкодування збитків з приводу розгляду кримінальної справи, а не внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідачки на її користь 38900 грн. матеріальних збитків, а саме: витрат на правову допомогу в розмірі 25000грн., витрати на явку до суду у розмірі 6750 грн., добові витрати у розмірі 1500 грн., збитки за відрив від звичайних занять у розмірі 5000 грн., забезпечення доказів у розмірі 500 грн. та виготовлення довіреності у розмірі 150 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20.06.2017р. позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків залишено без руху для сплати судового збору.

На виконання вимоги вказаної ухвали ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 640грн. за подання позову.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків відмовлено.

Відповідно до ст.. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст..22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з позовом про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25000грн., витрати на явку до суду у розмірі 6750 грн., добові витрати у розмірі 1500 грн., збитки за відрив від звичайних занять у розмірі 5000 грн., забезпечення доказів у розмірі 500 грн. та виготовлення довіреності у розмірі 150 грн., що входять до складу витрат, повязаних з розглядом справи. А тому посилання апелянта на п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Відповідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) та закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зазначений перелік підстав для повернення судового збору є вичерпним.

Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено то підстави для повернення сплаченого судового збору відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2І не оплатила судовий збір в розмірі 320 грн. посилаючись на п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», однак колегія суддів вважає, що даний закон не може бути застосований до апелянта, оскільки предметом позову не є матеріальні збитки завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в розмірі 320 грн в держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Іванівни- залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 320 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року.

Головуючий

Судді

.