Провадження № 2/161/3118/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 26.07.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони з відповідачем протягом останнього часу втратили почуття поваги та любові один до одного через конфлікти та суперечки з різних причин, що, на її думку, негативно впливає на розвиток дитини. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Крім того, зазначає, що відповідач, який офіційно працює та має стабільний дохід, добровільно коштів на утримання сина не надає, а їй самій важко належним чином без додаткової допомоги забезпечити дитину матеріально. На підставі викладеного, просить суд шлюб між нею та ОСОБА_2, який зареєстровано 26.07.2004 року Звірівською сільською радою Ківерцівського району розірвати; стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення ним повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в даній справі в сумі 704,80 грн.

До початку судового розгляду справи позивач подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 19).

Відповідач до початку судового розгляду справи також адав суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 20).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.07.2004 року, який зареєстровано Звірівською сільською радою Ківерцівського району, актовий запис № 2, свідоцтво серії І-ЕГ 072677 (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

З довідки № 759 про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 15.11.2017 року Звірівською сільською радою Ківерцівського району вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матірю позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, їх спільний неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Якубяк» (а.с. 3, абз. 3).

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітньої дитини - ОСОБА_3.

Як слідує зі змісту ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вже було встановлено судом, неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю позивачкою ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_5 ОСОБА_3 є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Як вбачається з довідки про доходи № 177 від 19.03.2018 року, виданої Спільним українсько-польським підприємством ТзОВ «Модерн-Експо», відповідач ОСОБА_2 працює (на вказаному підприємстві) на посаді оператора верстатів з програмним керуванням ІІІ розряду. Його середньомісячний заробіток (фактично виплачений) за липень - грудень 2017 року складає близько 6600 грн. (а.с. 11).

Як вбачається з довідки про доходи № 6 від 07.03.2018 року, виданої ТзОВ «Кадар Техно», позивач ОСОБА_1 займає (на вказаному підприємстві) посаду складальника верху взуття ІІ розряду. ЇЇ середньомісячний заробіток (фактично виплачений) за вересень 2017 року - лютий 2018 року складає близько 3500 грн. (а.с. 12).

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, а також з врахуванням факту визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевказану норму законодавства, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по справі за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,08 грн.

На підставі ст. ст. 55, 56, 110, 112, 113, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Сидорчук), зареєстрований 26 липня 2004 року Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 прізвище «Якубяк».

Стягувати з ОСОБА_2, який народився 09 липня 1978 року в м. Луцьку Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 17 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 09 липня 1978 року в м. Луцьку Волинської області, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 09 липня 1978 року в м. Луцьку Волинської області, в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 23 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6