Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 673/728/16-ц

провадження № 61-12633св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2, відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця»,
третя особа - виконавча дирекція Хмельницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року у складі судді Дворніна О. С. та постанову апеляційного суду Хмельницької області

від 29 січня 2018 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») про визнання незаконним укладеного контракту, спонукання відповідача до укладення трудового договору, поновлення на роботі, внесення змін до трудової книжки, стягнення коштів за невикористану відпустку, оплати лікарняних листів та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що наказом відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 27 вересня 2013 року № 879/ос позивача звільнено з роботи з 30 вересня 2013 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту (пункт 2 стаття 36 КЗпП України). Позивач оскаржила вказаний наказ в судовому порядку. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та зобов'язано ДТГО «Південно-Західна залізниця» працевлаштувати ОСОБА_2 та сплатити на її користь середній заробіток у сумі 11158,62грн. за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2014 роки.

Крім того, 17 березня 2014 року ОСОБА_2 було видано листок непрацездатності у зв'язку із вагітністю, а 21 липня 2014 року - листок непрацездатності у зв'язку із пологами по 04 серпня 2014 року. Зазначені листки непрацездатності відповідач на оплату за рахунок коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування не передав та безпідставно повернув без проведення оплати, мотивуючи тим, що позивач не має статусу застрахованої особи. Вважає, що її безпідставно не поновили на попередній роботі, а лише працевлаштували на іншу посаду та не поновили з нею контракт. Також, 14 липня 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату невикористаної відпустки за 2013 рік. Однак, відповідач відмовив їй у таких виплатах, посилаючись на те, що компенсація за невикористану відпустку виплачена при звільненні.

Враховуючи вказане, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила: визнати незаконним (недійсним) контракт № 417 від 18 липня 2013 року; визнати незаконним (недійсним) наказ № 879/ос від 27 вересня 2013 року про звільнення; зобов'язати відповідача укласти з 01 жовтня 2013 року трудовий договір в письмовому вигляді; зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки; визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача; зобов'язати відповідача поновити на роботі на попередній посаді з 01 жовтня 2013 року; покласти обов'язок на відповідача здійснити оплату вимушеного прогулу за період з 01 жовтня 2013 року по 03 серпня 2014 року; стягнути з відповідача моральну шкоду за наслідками порушення трудового законодавства в розмірі 10000 грн.; зобов'язати відповідача здійснити оплату двох листків непрацездатності в розмірі 23669,80 грн. з застосуванням індексу інфляції за весь період; зобов'язати відповідача сплатити грошові кошти за 5 робочих днів невикористаної відпустки за 2013 рік з розрахунку 169,07 грн. середньоденного заробітку на підставі рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області по справі № 673/1568/13-ц, з нарахуванням компенсації з врахуванням індексу інфляції за весь період невиплати.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2016 року замінено первісного відповідача ДТГО «Південно-Західна залізниця» на його правонаступника - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»).

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судове рішення про працевлаштування позивача виконане відокремленим підрозділом Вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західна залізниця» в повному обсязі, ОСОБА_2 була працевлаштована відповідно до вимог частини третьої статті 184 КЗпП України та їй виплачено середній заробіток за період з 01 жовтня 2013 року по 22 січня 2014 року, що свідчить про відновлення трудового права працівника. Враховуючи вказане, правові підстави для спонукання укладання трудового договору, оплату вимушеного прогулу за період з 01 жовтня 2013 року по 03 серпня 2014 року, внесення відповідного запису в трудову книжку відсутні. Крім того, суд дійшов висновку, що вимоги про оплату листків непрацездатності також не підлягають задоволенню, оскільки на момент настання страхового випадку позивач не перебувала у трудових відносинах із відповідачем.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції на підставі належних доказів встановив обставини справи щодо відсутності факту порушення законних прав позивача в повному обсязі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що фактично рішення Деражнянського районного суду від 22.01.2014 року у справі № 673/156813-ц виконано відповідачем лише 12 червня 2014 року, а не негайно. Також, скаржник вказувала, що помилковими є посилання судів на відсутність правових підстав для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, оскільки позивач не має статусу застрахованої особи, не перебувала в трудових відносинах з відповідачем та не була платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Суди не врахували пункт 11 статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з яким, у разі настання тимчасової непрацездатності застрахованої особи у період вирішення спору про незаконність її звільнення з роботи, допомога по тимчасовій непрацездатності надається за умови поновлення застрахованої особи на роботі з дня винесення такого рішення відповідним органом. Таким днем є день ухвалення рішення суду, а саме 22 січня 2014 року, на що не звернули увагу суди.

В квітні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Укрзалізниця» в якому останнє проти касаційної скарги заперечило та просило судові рішення залишити без змін, оскільки вважає, що суди вірно встановили обставини справи та вирішили спір відповідно до вимог закону.

10 квітня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що 18 липня 2013 року між відокремленим підрозділом Вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західна залізниця» та ОСОБА_2 укладено контракт № 417, відповідно до якого ОСОБА_2 прийнята на роботу у вагонну дільницю в цех резерву провідників пасажирських вагонів за посадою провідник пасажирських вагонів.

Згідно із висновком ультразвукового обстеження, проведеного Деражнянською центральною районною лікарнею 30 вересня 2013 року у ОСОБА_2 встановлено стан вагітності, який відповідає 5 тижням.

Наказом відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 27 вересня 2013 року № 879/ос ОСОБА_2 звільнено з роботи з 30 вересня 2013 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту (пункт 2 стаття 36 КЗпП України).

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та зобов'язано ДТГО «Південно-Західна залізниця» працевлаштувати ОСОБА_2 та сплатити на її користь середній заробіток у сумі 11158,62грн. за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2014 року.

03 квітня 2014 року Деражнянський районний суд Хмельницької області від видав виконавчий лист на виконання рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного юстиції у м. Києві від 28 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Наказом начальника відокремленого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-західна залізниця» від 12 червня 2014 року № 102/ос ОСОБА_2 прийнята провідником пасажирських вагонів у парках відстою вагонів 3 розряду на роботу з 12 червня 2014 року. Також, їй виплачено середню заробітну плату за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2014 року. Відповідний запис внесений до трудової книжки позивача.

Судами також встановлено, що 17 березня 2014 року ОСОБА_2 видано листок непрацездатності серія АГД №966574 (первинний) у зв'язку з вагітністю та 21 липня 2014 року - листок непрацездатності серія АГД № 966987 у зв'язку з пологами по 04 серпня 2014 року. Листок непрацездатності серії АГД № 9666987, оформлений Деражнянською центральною районною лікарнею 21 липня 2014 року, є продовженням первинного.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Страховий випадок (тимчасова непрацездатність у зв'язку з вагітністю та пологами) у ОСОБА_2 настав 17 березня 2014 року, що підтверджується листком непрацездатності № 966574 (тимчасова непрацездатність з 17 березня 2014 року по 20 липня 2014 року). У продовженому листку непрацездатності № 9666987, виданому 26 травня 2014 року, період тимчасової непрацездатності визначено з 21 липня 2014 року по 03 серпня 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення оплати листків непрацездатності суди виходили із того, що наказом № 102/ос від 12 червня 2014 року ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду провідника пасажирських вагонів 3 розряду з 12 червня 2014 року, а тому на момент настання страхового випадку (17 березня 2014 року) ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Українська залізниця».

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

За правилом статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

В рішенні Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року відсутня вказівка про негайне виконання судового рішення.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не врахували, що згідно з нормами трудового законодавства (стаття 235 КЗпП України) негайне виконання рішення суду - це обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ про поновлення на роботі, а тому суди обох інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що вини відповідача в затримці виконання рішення про прийняття (поновлення) позивача на роботу немає, оскільки позивач не скористалася своїм правом та не вчинивла усіх необхідних дій, передбачених чинним законодавством для отримання виконавчого листа та виконання рішення суду в частині прийняття на роботу.

Суди не врахували, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення, встановлено факт порушення роботодавцем трудових прав ОСОБА_2, а саме - незаконне припинення трудового договору із вагітною жінкою. Враховуючи вказане та виходячи з завдання цивільного судочинства, рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2014 року було поновлено порушене ДТГО «Південно-Західна залізниця» право ОСОБА_2 на працю, тому у роботодавця був обов'язок негайно поновити позивача у вказаному праві.

Відповідно до частини 11 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання тимчасової непрацездатності застрахованої особи у період вирішення спору про незаконність її звільнення з роботи допомога по тимчасовій непрацездатності надається за умови поновлення застрахованої особи на роботі з дня винесення такого рішення відповідним органом.

Таким чином, суди не перевірили правомірності працевлаштування позивача на роботі з 12 червня 2014 року та не мотивували з посиланням на норми чинного законодавства відсутності правових підстав для оплати листків непрацездатності за період з березня 2014 року по серпень 2014 року (вагітність та пологи).

Крім того, слід звернути увагу на те, що висновки судів про заміну ДТГО «Південно-Західна залізниця» належним відповідачем - ПАТ «Українська залізниця» є передчасними, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої - другої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 06 серпня 2014 року у стані припинення.

Тобто посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», у додатку 1 до якої серед переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється ПАТ «Українська залізниця» вказано ДТГО «Південно-Західна залізниця», та статут ПАТ «Українська залізниця», як на підставу, що підтверджує факт правонаступництва, та передання усіх прав та обов'язків ДТГО «Південно-Західна залізниця» - ПАТ «Українська залізниця», є передчасним, оскільки матеріали справи не містять передавальних актів, та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб про припинення ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Отже, ДТГО «Південно-Західна залізниця» (код 04713033) в силу статті 28 ЦПК України в редакції чинній, на час розгляду справи судом першої інстанції, володіє цивільною процесуальною дієздатністю, є самостійним суб'єктом трудового права, як організація, що має статус юридичної особи.

З огляду на наведене, належним відповідачем у справі повинно бути ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15 вересня 2016 року на підставі статті 37 ЦПК України задоволено клопотання відповідача про заміну відповідача ДТГО «Південно-Західна залізниця» на належного відповідача ПАТ «Українська залізниця», ця ухвала є чинною.

Встановлені в цій ухвалі обставини впливають на правильний результат розгляду справи та без їх урахування неможливе поновлення та захист порушених прав, свобод і законних інтересів особи, яка подала позовну заяву.

Враховуючи наведене, судам необхідно об'єктивно дослідити наявні у даній справі докази, встановити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, встановити коло осіб, які повинні нести відповідальність щодо порушення трудових прав позивача, врахувати зазначені вище норми матеріального права та вирішити спір згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки недоліки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

І. М. Фаловська

С.П. Штелик