Справа № 372/2140/18
Провадження № 2-1343/18
У Х В А Л А

іменем України

28 серпня 2018 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІПК» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Коллаба», Публічного акціонерного товариства «РВС Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненими правовідносин іпотеки та скасування рішень про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 27 липня 2018 року позовна заява залишена без руху, надано десятиденний строк для усунення недоліків.

Копія ухвали 30.07.2018 року вручено представнику позивачу ОСОБА_4

09 серпня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви з додатками, в якому фактично викладено заперечення проти вимог ухвали, однак вказані в ухвалі від 26 липня 2018 року недоліки усунуті не були.

Крім того, 09.08.2018 року представником позивача також було подано заяву щодо відстрочення сплати судового збору, але до цього часу доказів на підтвердження свого майнового стану, який би унеможливлював сплату судового збору не надано.

Вирішуючи клопотання по суті слід прийняти до уваги наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 29 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив, що відповідно до ст.8 Закону № 3674-VI та ст.82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обовязком суду.

Вважаю, що визначені представником позивача підстави звільнення від сплати судового збору слід визнати необґрунтованими, оскільки переконливих доказів такого майнового стану позивача, який би давав достатні підстави для цього суду не подано.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем належних і допустимих доказів доказів на підтвердження матеріального стану, який би давав підстави для задоволення їх клопотання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору не надано, а подані докази є непереконливими. Так, суду подано довідку від 24.07.2018 року про відкриті рахунки позивача, з якої вбачається відкриття на імя позивача шести рахунків у різних банківських установах та Казначействі України. Також у матеріалах справи додано виписки по рахунку, з яких вбачається певних рух коштів та здійснення позивачем певних оплат, не повязаних із сплатою судового збору. Надані податкові декларації за попередні періоди не свідчать про відсутність у позивача фінансової спроможності сплатити судовий збір станом на час предявлення позову. Інші наявні у справі докази також не свідчать про незадовільний (тяжкий) матеріальний стан позивача, який є юридичною особою.

Аналогічні розяснення містить п.29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин, враховуючи характер визначених позовом спірних правовідносин, предмет спору, розмір ціни позову, поданих до суду доказів та доводів позивача у позовній заяві, співвіднесення розміру судового зборку із ціною позову, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, підстав для задоволення вимог позивача щодо відстрочки сплати судового збору не вбачаю, тому клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

В даному випадку, вимоги законодавства про сплату судового збору у незначному у порівнянні із ціною позову розмірі не становлять перешкод у доступі до суду, є справедливими та переслідують законну мету.

Довідка про відриті рахунки ТОВ «ІПК» від 24.07.2019 року та банківські документи про відсутність коштів на банківських рахунках не є достатнім доказом, у підтвердження майнового стану, за якого неможливо сплатити судовий збір, оскільки з наданої довідки неможливо встановити матеріальний стан позивача саме на момент подання позову і надалі протягом місяця - під час наданого позивачеві строку виконання вимог ухвали про усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги заяви представника позивача про витребування доказів у позивача, якого він представляє, залишились неконкретизованимими, не ґрунтуються на законі, а по суті є абсурдними.

Посилання представника позивача на певну практику Європейського суду з прав людини суд вважає безпідставними, оскільки позивачем є юридична особа, тому відповідні рішення ЄСПЛ не є застосовними у спірних правовідносинах.

Слід звернути увагу, що в мотивувальній частині чинної ухвали від 27.07.2018 року вже надано аналогічну правову оцінку питанням наявності підстав для відстрочки сплати судового збору у цій справі.

За таких обставин, вважаю, що переконливих доказів на підтвердження неспроможності позивача як юридичної особи сплатити у цій справі судовий збір суду не представлено, тому в задоволені клопотання слід відмовити.

Всупереч вимогам ухвали судді представником позивача в межах визначених строків не було подано належним чином оформленої позовної заяви.

Так, позивачем не виконано вимоги ухвали і не подано нову редакцію позовної заяви, в якій би були враховані приписи ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а подана ним заява не може вважатись усуненням недоліків у вищезазначеній ухвалі суду.

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства оригінали письмових доказів позивачем до позовної заяви не додавались, копії письмових доказів будь-яким чином не засвідчені, позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

За таких обставин, вимоги ЦПК України щодо предявлення позову не дотримано.

Таким чином, до цього часу зазначені в ухвалі недоліки не усунуті.

Оскільки суду не подано належним чином оформленої позовної заяви, відкриття провадження у справі є неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним повернути позовну заяву позивачеві.

Керуючись ст. 136, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 260, 353 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІПК» ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІПК» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Коллаба», Публічного акціонерного товариства «РВС Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненими правовідносин іпотеки та скасування рішень про реєстрацію права власності вважати неподаною і повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя М.В.Кравченко