Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/77/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Стратовича О.В.

з участю:

секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову зазначено, що згідно кредитного договору б/н від 24.01.2012 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. За договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання. Позичальник ОСОБА_3 зобов'язувалася повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. Згідно свідоцтва про смерть від 22.06.2016 року ОСОБА_3 померла 20.06.2016 року. На даний час існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 10263,39 грн.

17.04.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Олевської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців про невиконані зобов'язання спадкодавця ОСОБА_3 Згідно отриманої відповіді, станом на 08.06.2017 року із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Відповідачі по справі є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 та на підставі ч.3 ст.1268 вважаються такими, що прийняли спадщину. З цих підстав просять стягнути з відповідачів 10263,39 грн. заборгованості за кредитним договором та 1 762 грн. судового збору.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі у судове засідання не прибули повторно і про причину своєї неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, не подали відзиву на позов.

З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої остання приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Тарифів Банку» які разом із анкетою-заявою складають кредитний договір №б/н від 24.01.2012 року.

Відповідно до договору ОСОБА_3 було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок 5000 грн.

ОСОБА_3 зобов'язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

20.06.2016 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22.06.2016 року, складеного виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Олевського району Житомирської області.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором у боржника ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість, яка за розрахунком банку становить 10263,39 грн.

У відповідності до вимог, передбачених ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтями 610,611,612 ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Згідно положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Посилання у даній статті про необхідність пред'явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов'язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог до спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, оскільки Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України дозволяє приймати претензії від кредиторів спадкодавця нотаріусові за місцем відкриття спадщини в строк, установлений даною статтею. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги (абзац перший пункту 189 Інструкції).

Таким чином, пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст.1281 ЦК України.

08.06.2017 року Олевською державною нотаріальною конторою у відповідь на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.04.2017 року, повідомлено, що із заявами про прийняття, або про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 до Олевської державної нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Від приватних нотаріусів Олевського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли листи про те, що згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадщина після померлої ОСОБА_3 не відкривалася.

Встановлено, що позивачем заявлено вимогу до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки останні мають право на спадкування, та вважаються такими, що прийняли спадщину, адже постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Отже, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя, однак лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

За змістом відповіді нотаріуса спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України).

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що після смерті боржника ОСОБА_3, залишилось будь-яке спадкове майно та не надано доказів вартості майна, одержаного відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадщину.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.264,265,279,280 ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Олевським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, МФО 305299.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя: ОСОБА_6