АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 639/7389/17 (категорія: інші)

Провадження № 22ц/790/2863/18

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року (суддя - Баркова Н.В.)

у цивільній справі (№ 639/7389/17) за позовом ОСОБА_3 до Національної технічного університету «Харківський політехнічний інститут», Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

про зобов'язання надати довідку про заробіток для обчислення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на положення ст.49 Кодексу законів про працю України ( далі - КзпПУ) просила зобов'язати державну установу «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» надати їй довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи заявника в ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України», а також зобов'язати Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» надати ОСОБА_3 довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи в НТУ «ХПІ».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» з 01.11.2001 року по 20.02.2013 року - працювала за сумісництвом на посаді провідного наукового співробітника, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_3 від 26.10.2015 року (форма ОК-5).

Також вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем НТУ «ХПІ» з 01.09.2003 року по 30.06.2004 року - працювала на посаді старшого викладача кафедри біотехнології та аналітичної хімії з почасовою оплатою, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_3 від 26.10.2015 року (форма ОК-5) та архівною довідкою відповідача НТУ «ХПІ» №66-04-44/876 від 04.11.2003 року.

Позивач вказувала, що 06.10.2017 року вона направила письмову заяву ДУ «ІМІ ім.І.І. Мечникова НАМН України» з проханням надати довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи заявника в установі з 01.11.2001 року по 20.02.2013 року (Додаток 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1). Зазначена заява отримана відповідачем ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» 10.10.2017 року, проте відповідач ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» не надав довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи позивача в ДУ «ІМІ ім.І.І. Мечникова НАМН України».

Також 16.11.2017 року вона направила відповідачу НТУ «ХПІ» письмову заяву з проханням надати довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи заявника в НТУ «ХПІ», передбачену Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1). Цю заяву відповідач НТУ «ХПІ» також отримав, але листом відповідача позивачу № 66-12/179 від 21.11.2017 року відмовився надати позивачу зазначену довідку, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 не значиться в електронній базі відділу кадрів НТУ «ХПІ».

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, вважаючи, що не зобов'язані надавати ОСОБА_3 такі довідки.

Керівник залученого судом у якості третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в адресованому суду листі просив розглядати справу без представника ГУ ПФУ в Харківській області, вказуючи, що позивач на обліку в управлінні не перебуває, пенсію не отримує, протягом 2016-2018 року з письмовими зверненнями до управління не зверталася. (т.1 а.с.121)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 рокуу задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду змінити і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач в судовому засіданні ніколи не надавав жодне пояснення «про можливі помилки при оформленні пенсії позивача ОСОБА_3». Позивач взагалі не звертався до цього суду з питання отримання та оформлення пенсії.

Позивач аргументовано довів та підтвердив доказом, що довідка про заробітну плату для отримання пенсії представника позивача, надана відповідачем «Інститут НАМНУ», містить понад 60 помилок, що підтверджується актом Головного управління Пенсійного фонду України № 1425 від 13.10.2017 р. перевірки відповідності первинних документів змісту довідки про заробітну плату, наданої для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_4, копія якого є в справі.

Не відповідає обставинам справи і висновок суду в якому зазначено, що іншої причини для отримання довідки про заробітну плату саме для обчислення пенсії законом не передбачено.

Позивач при розгляді справи не наголошував, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії необхідні саме для отримання пенсії. Зазначені довідки необхідні позивачу, зокрема, для сімейного архіву, порівняння даних, наведених в довідках відповідачів, з даними, що містяться в Пенсійному фонді України.

Статтею 34 Конституції України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», положеннями ЦК України передбачено особисті немайнові права фізичної особи, яких вона не може бути позбавлена: відповідно до ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, законом передбачено іншу причину отримання довідки про заробітну плату для обчислення пенсії. Саме ЦК України встановлено особисте немайнове право особи на інформацію, що також включає в себе право на отримання інформації працівником про істотні умови його праці.

Крім того, позивач як колишній працівник відповідачів має право на ознайомлення з розмірами оплати праці та іншою інформацією, що стосується його особисто, на підставі ст. 110 КЗпП України.

Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Суд першої інстанції неправильно не застосував норму ч. 1 ст. 302 ЦК України, ч. ст. 27 Закону України «Про інформацію», чим також порушив матеріальне право, що призвело до неправильного вирішення спору.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

В поданих апеляційному суду письмових відзивах та в судовому засіданні апеляційного суду представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його постановленим у відповідності із законом.

Третя особа - ГУ ПФУ в Харківській області письмового відзиву на апеляційну скаргу, копію якої разом з копією ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження отримало 02.05.2018 року, не подавало.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи сторін та їх представників, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 за таких підстав.

Розглядаючи справу за позовом ОСОБА_3, суд першої інстанції забезпечив учасникам справи рівні права щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Судом встановлено, а учасниками справи не оспорюється, що позивач ОСОБА_3 працювала в ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» з 01.11.2001 року по 20.02.2013 року і звільнена на підставі наказу від 20.02.2013 року №6-к з 20.02.2013 року у зв'язку з прийомом на роботу основного працівника, ст. 43-1 КЗпПУ.

06.10.2017 року ОСОБА_3 направила відповідачу ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» заяву щодо надання довідки про заробіток для обчислення пенсії за час роботи заявника в ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» з 01.11.2001 року по 20.02.2013 року, посилаючись на Додаток І до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом від 29.12.2017 року №427 керівник установи та головний бухгалтер лише повідомила ОСОБА_3, що у зв'язку з введенням з 2000 року індивідуальних відомостей про застраховану особу

Також ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з відповідачем НТУ«ХПІ» з 01.09.2003 року по 30.06.2004 року, працювала там на посаді старшого викладача кафедри біотехнології та аналітичної хімії з почасовою оплатою.

У відповідь на запит від 19.10.2017 року ОСОБА_3 отримала лише листа за підписом головного бухгалтера Солодовнікової С.В. НТУ «ХПІ» за вихідним №66-18/132 від 24.10. (без зазначення року) в якому зазначено, що Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» може надати довідку про заробіток для нарахування пенсії при наявності наступних даних: - конкретний період роботи для довідки (5 років з…по…); копію трудової книжки, - де, ким працювала (відділ або кафедра) (а.с.26).

16.11.2017 року ОСОБА_3 звернулась до НТУ «ХПІ» з запитами стосовно часу її роботи в НТУ «ХПІ», ким працювала заявник та назви підрозділу, в якому працювала заявник, а також просила вказати норми закону, на підставі якої НТУ «ХПІ» вимагає надання вказаних документів і отримала відповідь, що вона не значиться в електронній базі відділу кадрів НТУ «ХПІ» (а.с.24, 25, 19).

Ухвалюючи 14.02.2018 року рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не доведено факт порушення її цивільного права, за захистом якого вона звернулася до суду і вказував, що:

право позивача ОСОБА_3 щодо оформлення пенсії через ненадання довідки про заробітну плату для обчислення пенсії фактом ненадання саме такої довідки - не порушено, оскільки чинний закон, враховуючи період роботи позивача в установах відповідачів після 1.07.2000 року, не зобов'язує особу, що звертається за оформленням пенсії надавати таку довідку (Додаток 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а виходить з інших вимог до даних, які є підставою для нарахування (призначення) пенсії, зокрема, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу;

що гіпотетичні твердження представника позивача про можливі помилки при оформленні пенсії позивача ОСОБА_3 нічим не підтверджені та спростовуються встановленими в судовому засіданні даними про те, що позивач ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова не перебуває, пенсію не отримує, протягом 2016-2018 років з письмовими зверненнями до місцевого управління ПФУ не зверталась;

що іншої причини для отримання довідки про заробітну плату саме для обчислення пенсії законом не передбачено; що це не є абсолютним правом позивача, і відмова в наданні такої довідки не може свідчити про порушення загального обов'язку щодо надання відповідачами довідки на підставі ст. 49 КЗпПУ.

Також суд виходив із того, що ОСОБА_3 має доступ до інформації, яку запитує у відповідачів, так як ця інформація знаходить у вільному доступі в електронній базі ПФУ України, доказом чого є надана суду роздруківка з такими відомостями про застраховану особу за «Формою ОК-5» від 26.10.2015 року за звітні роки з 2001 року (а.с.16-17).

Колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, однак при ухваленні рішення припустився помилки у застосуванні правових норм, за якими має вирішуватися даний спір, вважаючи, що спірні правовідносини регулюються лише положенням статті 40 ЗУ «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування», а передбачені ст.49 КзпПУ та інші нормативні акти про гарантії доступу до інформації до спірних правовідносин не застосовуються.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_3 зверталася у жовтні-листопаді 2017 року до ДУ «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» та до НТУ «ХПІ», з якими певний період часу знаходилася в трудових відносинах, з проханням про надання їй довідки про розмір її заробітку за час роботи в кожній з цих установ, обґрунтовуючи таке прохання посиланням на використання такої довідки для обчислення пенсії, а не отримавши на протязі місяця з дня звернення такої довідки звернулася у відповідності до статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України за захистом своїх інтересів до суду з вказаним вище позовом.

Колегія суддів приходить до висновку, що право ОСОБА_3 на отримання довідки від відповідачів про її роботу у вказаних установах та про отриманий заробіток підлягає судовому захисту у відповідності із законом.

Так, статтею 49 КЗпПУ передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 7 цього закону передбачено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Ні Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на який посилався суд першої інстанції, ні Закони України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», ні норми КзпПУ не передбачають обмеження особи у реалізації права на інформацію та на реалізацію працівником передбаченого статтею 49 КзпПУ права на отримання від власника чи уповноваженого ним органу письмової довідки про роботу цього працівника на даному підприємстві, в установі, в організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Реалізація цього права не залежить від існування у працівника можливості отримання такої інформації від «відділу персоніфікованого обліку» структурного підрозділу ПФУ з використанням відповідного програмного забезпечення його електронної бази, як це помилково стверджують відповідачі і з чим погодився суд першої інстанції.

Крім того, у даній справі вирішується спір між ОСОБА_3 і установами, в яких вона знаходилася в трудових відносинах, щодо права на отримання довідки про її заробіток в цих установах, а не з Пенсійним фондом України у особі його структурного підрозділу з питання призначення пенсії.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовльнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 рокускасувати.

Позов ОСОБА_3 до Національної технічного університету «Харківський політехнічний інститут», Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України», третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання надати довідку про заробіток для обчислення пенсії - задовольнити.

Зобов'язати державну установу «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» надати ОСОБА_3 довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи ОСОБА_3 в державній установі «ІМІ ім. І.І. Мечникова НАМН України» згідно її заяви від 06.10.2017 року.

Зобов'язати Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» надати ОСОБА_3 довідку про заробіток для обчислення пенсії за час роботи в НТУ «ХПІ» згідно її заяви від 16.11.2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О.Бровченко

О.А. Кружиліна