Справа № 344/4627/18
Провадження № 2/344/2793/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кошти у сумі 8027 гривень 88 копійок та грошові кошти на відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 20 000 гривень 00 копійок.

Доводами позову зазначає, що 31.12.2017 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Opel Zafira», реєстраційний номер SMI 99TU, рухаючись проїзною частиною дороги вул. Чорновола, 130, у м. Івано-Франківську, у порушення вимог п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3.»б», 10.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на нього на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого, згідно висновку експерта, він отримав легкі тілесні ушкодження. Також при наїзді на нього автомобіля, яким керував ОСОБА_2, був пошкоджений його одяг. Кримінальне провадження № 0000005 від 01.01.2018 року, в якому його визнано потерпілим, закрито 12.03.2018 року за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. 16.03.2018 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Особою, винною у ДТП є ОСОБА_2 На лікування та обстеження ним витрачено кошти в сумі 2807 грн. 88 коп. Вартість пошкодженого одягу складає 5220 грн. 00 коп. Завдану йому моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн., що спричинена тривалими фізичними стражданнями під час святкування новорічних та різдвяних свят, у його стражданнях, спричинених хворобливим станом.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечив щодо задоволення заявлених позовних, про що зазначив у поданому суду відзиві на позовну заяву (а.с. 27-29). Вважає, що підлягають до задоволення вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 1 764, 75 грн., оскільки такі витрати підтверджені наданими позивачем чеками та квитанцією. Щодо наданого позивачем товарного чека на покупку штанів та пухової куртки ФОП ОСОБА_5, то перевіривши дані у Реєстрі фізичних та юридичних осіб, встановлено, що даний підприємець припинив підприємницьку діяльність ще з 12.05.2015 року. Тому виникає питання, яким чином даний приватний підприємець виписав товарний чек 25.11.2017 року. На думку відповідача, позивач не обґрунтував, у чому полягає моральна шкода, не надав жодних належних та допустимих доказів. З міри чесності та справедливості, він готовий відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., яку вважає справедливою для відшкодування моральних переживань. В решті позовних вимог просить відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказав, що він є фізичною особою-підприємцем та здійснює продаж вживаних товарів. Позивач час від часу здійснює у нього покупки, зокрема придбав пухову куртку та джинси.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 01.01.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 286 КК України, фабулою якого зазначається, що 31.12.2017 року, близько 14:40 год. водій автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер SMI 99TU, рухаючись проїзною частиною дороги по вул. Чорновола у м. Івано-Франківську, проявив неуважність, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який перетинав проїзну частину дороги, у межах нерегульованого пішохідного переходу. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження (а.с. 6).

Згідно висновку експерта № 25/1-Д від 01.03.2018 року, у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: садно у ділянці верхньої третини лівого стегна; синець з садном у ділянці верхньої третини лівої гомілки; синець в ділянці правого колінного суглоба, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному у постанову, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 4-5).

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 12.03.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005 від 01.01.2018 року закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 11-13).

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 417352 від 16.03.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 7).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що вищенаведені докази дають підстави вважати, що 13.12.2017 року, близько 14 год. 40 хв. водій автомобіля «Opel Zafira» ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, що вбачається з висновку експерта № 25/1-Д від 01.03.2018 року.

Сама подія і винуватість ОСОБА_2 підтверджені постановою слідчого про закриття відносно нього по даному факту кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, в якій підтверджено причетність ОСОБА_2 до вказаної дорожньо-транспортної пригоди і факт порушення ним п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.3 ПДР України, а в подальшому притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Обставини вчинення дорожньо транспортної пригоди відповідачем не заперечуються, про що свідчать, зокрема, його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, яким він частково визнає вимоги позову (а.с. 27-29).

Також суд вважає беззаперечним той факт, що в результаті наїзду автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

Отримані позивачем тілесні ушодження віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, серед яких згідно експертного висновку, наявні: садно у ділянці верхньої третини лівого стегна; синець з садном у ділянці верхньої третини лівої гомілки; синець в ділянці правого колінного суглоба, які утворилися від дії тупих твердих предметів, після отримання яких позивачу було призначено амбулаторне лікування (а.с. 14).

Також із завленої до стягнення суми матеріальної шкоди, суд вважає обгрунтованими витрати на КТ кульшових суглобів в сумі 950 грн (а.с. 17), що також входить до витрат на відновлення стану здоровя ОСОБА_1 після ДТП. Також витрати на придбання медикаментів (а.с. 16, 18) відповідають заявленій сумі до стягнення, яка разом із витратами на діагностику складає 2 807 грн. 88 коп.

Щодо вимоги позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5220 грн. 00 коп. вартості пошкодженого одягу, то суд не вважає належно обґрунтованими такі вимоги з огляду на не представлення суду належних доказів щодо пошкодженого одягу та обґрунтованої вартості такого одягу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого відповідачем ОСОБА_2 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 10000,00 грн.

При цьому суд вважає, що саме така сума підлягає відшкодуванню позивачеві, так як останній переніс фізичний біль від отриманих тілесних ушкоджень, перебував на амбулаторному лікуванні, на протязі тривалого періоду часу не отримав відшкодування заподіяної шкоди, вимушений був звертатись до поліції, експертних установ та до суду, на що витрачав додаткові зусилля та переніс нервові потрясіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 2 807 грн. 88 коп., а в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 10000 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 89, 259, 268, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2):

2 807 грн. 88 коп. (дві тисячі вісімсот сім гривень 88 копійок) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

10 000 грн. (десять тисяч гривень) моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 13.12.2018 року.