АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №646/2696/18 (категорія: інші)

Провадження №22-ц/790/3843/18

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченко І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 травня 2018 року у складі судді Теслікової І.І.

у цивільній справі (№646/2696/18) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

27.04.2018 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом в якому просять визнати неправомірною бездіяльність Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0603 га (кадастровий номер НОМЕР_1) на підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.03.2018 № 387/0/45-18 та зобов'язати Департамент земельних відносин Харківської міської ради здійснити розрахунок розміру орендної плати відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.03.2018 № 387/0/45-18.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 травня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до п. 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК. статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК. у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

У постанові ВСУ від 21.03.2018 у справі № 809/1946/15 Верховний суд зазначив, що «разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. З огляду на наведені вище нормативні положення не є нублічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані па виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку не спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.»

Таким чином, у зв'язку із тим, що управлінські дії відповідача спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав позивачів (в даному випадку - право оренди земельної ділянки), то в даному випадку це спір про право цивільне, а, отже, має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого представником позивачів судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_5 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та про зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини сторін мають вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки підставою звернення до суду є незгода позивачів з діями посадових осіб Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, які безпідставно, на їх думку, зволікають з оформленням договору оренди земельної ділянки.

З такою ухвалою колегія суддів погодитися не може і вважає, що вона підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно п.14 додатку №4 до рішення Харківської міської ради від 20.04.2016 року №194/16 громадянам ОСОБА_3 і ОСОБА_5 було надано в оренду строком до 01.05.2021 року земельну ділянку площею 0,0603 га (кадастровий номер НОМЕР_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді міста Харкова для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ «М-7» по АДРЕСА_1.

Отже, компетентним органом у передбаченому законом порядку вирішено питання надання земельної ділянки позивачам в оренду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 посилаються лише на те, що відповідач у особі Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, ухиляється від виконання зазначеного вище рішення органу місцевого самоврядування про надання їм земельної ділянки в оренду та оформлення договору оренди у тримісячний строк, як це визначено пунктом 5 Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженому рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 року №960/12.

Таким чином, вважають позивачі, неправомірна бездіяльність Департаменту створює їм перешкоду для оформлення у встановленому законодавством порядку орендних відносин між ними і Харківською міською радою, порушує реалізацію їх права оренди землі комунальної власності.

Вбачається помилковим висновок суду першої інстанції про підвідомчість даного спору адміністративному суду за ознакою належності відповідача до суб'єктів владних повноважень, оскільки право оренди земельної ділянки позивачі набули за рішенням органу місцевого самоврядування.

При вирішенні справи №809/1946/15 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 року вказала, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасників спірних правовідносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 травня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О.Бровченко

О.А. Кружиліна