Справа № 347/2024/16
Провадження № 22-ц/779/758/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 19 квітня 2018 року під головуванням судді Гордія В.І., в м. Косів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про реальний розподіл будинковолодіння.

В позовній заяві зазначила, що відповідно до свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом вона є власником 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Клима 23, в с. Кобаки, Косівського району Івано-Франківської області. Інша частина будинковолодіння належить ОСОБА_3, з якою у неї склалися неприязні стосунки. Оскільки позивачка зі своєю сімєю проживає в іншому населеному пункті і не може постійно слідкувати за діями відповідачки щодо спільного майна, тому бажає реального поділу майна з виділенням її частки. Таку необхідність пояснює тим, що відповідачка безпідставно користується частиною її майна. Крім того, позивачка вважає, що до реального розподілу також належить добудована її сімєю спільно зі спадкодавцем частина житлового будинку, яка не введена в експлуатацію, оскільки таку добудову здійснив спадкодавець самочинно. Належним чином отримати дозвіл на таку добудову та введення цієї частини житла в експлуатацію не може, так як на таке не дає згоду інший співвласник. У позовній заяві позивачка також зазначає, що може вирішувати питання про грошову компенсацію за належну їй частину в майні, якщо вона буде реально оцінена і співрозмірна її частці і тим роботам, які вона з членами своєї сімї провела в цьому господарстві. Просила позов задовольнити та реально поділити майно згідно належних їм часток.

Рішенням Косівського районного суду від 19 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянтка зазначає, що суд не маючи відповідної технічної підготовки, без відповідних на те правових підстав, спростував висновок судової експертизи при цьому при ні за своєю ініціативо, ні за клопотанням інших учасників процесу не призначив по справі додаткову, повторну комісійну експертизи. Суд не врахував і не взяв до уваги висновок експерта, та не довів, що такий висновок є незаконним чи помилковим і це встановлено іншим аналогічним висновком або допустимим доказом.

На її думку є сумніви в правосудності прийнятого рішення. Суд по своєму тлумачив висновок експерта про неможливість реального поділу будинковолодіння в індивідуальних долях.

Вона як власник спадкового майна не вчиняла самочинного будівництва. Таке майно було придбане спадкодавцем, а тому воно включено в спадкову масу і позбавлення її частки власності на це майно є неприпустимим. Її представником було запропоновано суду залишити таке майно за нею з відповідною компенсацією половини її вартості відповідачу, або навпаки. Однак суд першої інстанції залишив це поза увагою.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу якій зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає до задоволення. Суд першої інстанції навів обґрунтовані підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки не було будь-яких правових підстав задовольнити їх, оскільки позовні вимоги не були конкретизовані, а по суті не були заявлені чи предявлені. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, як передбачено ч.1 ст. 356 ЦК України.

На підставі рішення Кобаківської сільської ради від 08.09.2003 року №167 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано в рівних частках, тобто по 1/2 частин право приватної часткової власності на будинковолодіння по вул. Клима 23, в с. Кобаки, Косівського району, Івано-Франківської області, що стверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.7).

Із копії свідоцтва про смерть (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_4 помер 11.02.2014 року і його 1/2 частку у спірному майні успадкувала по заповіту ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5).

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183, 358, 364,379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, що висловлено у правовій позиції Верховного Суду України 6-12цс13 від 03.04.2013 року.

Також судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що якщо учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Згідно до вимог п.1.2, 2.1-2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2) п.1.2.

2.1. Об'єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об'єкти нерухомого майна.

2.2. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

2.3. Не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

2.4. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до висновку експерта за № СА/081217/ЛО від 08.12.2017 року (а.с.95-141), поділити житловий будинок по вулиці Клима № 23 в селі Кобаки Косівського району Івано-Франківської області в частках ? та ? у відповідності до вимог нормативних документів неможливо.

Однак у дослідницькій частині ним експертом розроблений варіант розподілу житлового будинку по вулиці Клима № 23 в селі Кобаки Косівського району Івано-Франківської області з відступом від ідеальних часток 1/2 та 1/2. Поділ будинку запропонований з відхиленням від вимог чинних норм у звязку із старою забудовою, який приймався в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами Також такий поділ найбільш раціональний, оскільки житловий будинок знаходиться у незадовільному стані, додаткова зміна обємно-планувальних рішень будинку призведе до погіршення технічного стану основних огороджувальних конструкцій, що відображено у відповідному додатку №2.

В суді експерт ОСОБА_5, пояснив, що побудова спірного будинку велася багато років у відповідності до існуючих на той час будівельних норм. Однак в даний час ці норми змінилися і тому поділ такого будинковолодіння з виділом на окремі обєкти нерухомого майна неможливий. Але ним у своєму висновку представлено один варіант поділу спірного будинковолодіння з відступом від ідеальних часток, який після доопрацювання передбачає відповідні роботи по переобладнанню співвласниками, із зазначенням їх вартості.

Оцінюючи експертний висновок, суд першої інстанції прийшов до переконання, що хоча в своєму висновку експертом і розроблено один варіант поділу будинку володіння, однак ним все ж таки вказано, що поділити житловий будинок на окремі обєкти нерухомого майна є неможливо.

При цьому, судом першої інстанції звернуто увагу на вказані експертом технічні характеристики спірного житлового будинку, відповідно до яких, загальний технічний стан приміщень житлового будинку № 23 в селі Кобаки по вулиці Клима, Косівського району, Івано-Франківської області оцінений експертом як незадовільний, оскільки фізичний знос елементів опорядження знаходяться в межах від 41 - 60% (експлуатація елементів будівлі можлива лише при умові проведення їх ремонту) (а.с.109).

Також однією із підстав для відмови в реальному поділі домоволодіння є наявність самочинно добудованого об'єкту нерухомого майна, самочинність будівництва якого не заперечує і сама позивачка в поданій нею позовній заяві.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, зокрема, висновок експерта та додатки №№2,3 до висновку (а.с. 192-194) зазначає, що експертом визначені роботи по переобладнанню житлового будинку у випадку його розподілу. Однак, відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування житлового будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконкому місцевої ради. Такого дозволу на проведення робіт у позивача немає, як і відсутній дозвіл відповідних компетентних служб на проведення прибудови до спірного будинку.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, який не ґрунтується на відповідних доказах та відсутні обєктивні дані щодо можливості поділу спірного домоволодіння, яке знаходиться на час предявлення позову у незадовільному стані.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 19 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7