Постанова

Іменем України

23 травня2018 року

м. Київ

справа № 278/210/14-ц

провадження № 61-6649св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - прокурор Житомирського району Житомирської області,

відповідачі: Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Широкової Л. В., Борисюка Р. М., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2014 року прокурор Житомирського району Житомирської області (далі - прокурор) звернувся до суду із указаним позовом до Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Житомирська РДА), Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі - Іванівська сільська рада),Ууправління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області (далі - управління Держземагентства), ОСОБА_3, про визнання недійсними рішень органу державної влади та місцевого самоврядування щодо безкоштовної передачі у власність земельних ділянок та скасування державних актів на право власності на такі земельні ділянки.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 повторно та незаконно скористалася своїм правом на безкоштовну приватизацію земельних ділянок.

Посилаючись на наведене, позивач просив скасувати:

розпорядження голови Житомирської РДА від 05 липня 2006 року № 5 у частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Межиріччя» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

розпорядження голови Житомирської РДА від 26 вересня 2008 року № 1034 в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,060 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Межиріччя № 30г» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

рішення 36-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради від 07 квітня 2010 року в частині надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2006 року, серії НОМЕР_2 від 17 квітня 2009 року, серії НОМЕР_3 від 07 червня 2010 року.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року позов задоволено повністю.

Скасовано розпорядження голови Житомирської РДА від 05 липня 2006 року № 5 у частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Межиріччя» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; розпорядження голови Житомирської РДА від 26 вересня 2008 року № 1034 в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,060 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Межиріччя № 30г» Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; рішення 36-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради від 07 квітня 2010 року в частині надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2006 року, серії НОМЕР_2 від 17 квітня 2009 року, серії НОМЕР_3 від 07 червня 2010 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 повторно та незаконно скористалася правом на безоплатне отримання земельних ділянок шляхом приватизації, що суперечить вимогам частин третьої та четвертої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_4 як особа, яка вважала, що прийнятим рішенням порушені її права.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року в частині скасування рішення 36-ої сесії 5-го скликання Іванівської сільської ради від 07 квітня 2010 року у частині передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, визнання недійсним та скасування державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 07 червня 2010 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення суду залишено без змін.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що на час ухвалення судового рішення ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі - продажу від 19 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 При цьому позивач не оспорював правомірність набуття ОСОБА_4 права власності на вказану земельну ділянку, остання не була залучена до участі у справі. Зазначеним рішенням суду порушені права останньої.

У грудні 2016 року прокурор подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду указану справу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням 22-ої сесії 4-го скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 09 червня 2005 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для ведення садівництва. На підставі цього рішення виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02.

На підставі розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 05 липня 2006 року № 506 ОСОБА_3 отримала державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Межиріччя», зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 34.

На підставі розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 26 вересня 2008 року № 1034 ОСОБА_3 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Межиріччя», що в подальшому стало підставою для виготовлення державного акта серії НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі записів реєстраційних державних актів за № 31.

Рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 07 грудня 2015 року ОСОБА_3 безкоштовно передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в селі Вереси, на підставі чого вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрований за № 14.

На підставі рішення Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 07 квітня 2010 року ОСОБА_3 повторно отримала у власність земельну ділянку площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в селі Іванівка та виготовила державний акт серії НОМЕР_3, зареєстрований за № 39.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користування громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути оновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

ОСОБА_3 використано право на безоплатне отримання землі шляхом приватизації земельних ділянок на території Новогуйвинської селищної ради - для ведення садівництва та на території Вересівської сільської ради - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а внаслідок неправомірних рішень органів державної влади та місцевого самоврядування спірні земельні ділянки незаконно вибули з державної власності.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2014 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 залишено без змін.

19 лютого 2014 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу відчужила на користь ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_4 в цей же день зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 зазначила, що на час ухвалення судового рішення вона була власником земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 19 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте не була залучена до участі у справі, тобто оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норма матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 була присутня в судовому засіданні 25 лютого 2014 року, проте остання не повідомила суд, що спірна земельна ділянка вибула із власності відповідача на підставі укладеного нею 19 лютого 2014 року договору купівлі-продажу земельної ділянки із ОСОБА_4, тобто на момент ухвалення рішення відповідач приховала факт продажу нею спірної земельної ділянки.

При цьому апеляційний суд задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, не спростував наведених у рішенні висновків суду першої інстанції щодо допущених ОСОБА_3 порушень земельного законодавства під час отримання спірної земельної ділянки, не врахував, що встановлення факту незаконності набуття останньою права власності на спірні ділянки свідчить про відсутність у неї належного обсягу правоздатності для укладення в подальшому договорів купівлі-продажу та виключає саму можливість укладення нею будь-яких угод на законних підставах, не зазначив, які норми матеріального чи процесуального права порушив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, та які стали підставою для його скасування. Також не зазначив, чим порушені права ОСОБА_4 рішенням, прийнятим 36-ою сесією 5-го скликання Іванівської сільської ради від 07 квітня 2010 року щодо передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки зазначена земельна ділянка передавалася не їй, а отримана нею у власність під час судового розгляду цієї справи.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, оскільки предметом позову є правомірність безоплатної передачі у власність ОСОБА_3 земельних ділянок, а не договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки від 19 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Крім того, на момент звернення ОСОБА_4 до суду із апеляційної скаргою та ухвалення апеляційним судом оскаржуваного рішення, остання не була власником земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, вказана ділянка була продана нею громадянину ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2016 року.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2016 року скасувати, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик