Справа № 168/197/18
Провадження № 2/168/104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача- Штик Т.П.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину та не надає матеріальної допомоги, необхідної для її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Син часто хворіє та потребує лікування. Крім того, вказує, що на даний час вона не працює, займається вихованням дитини. Зазначає, що відповідач отримує постійний дохід та може сплачувати аліменти на дитину, оскільки інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні чіткої позиції щодо позову, зокрема розміру, не висловив, однак не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вказував, що не відмовляється надавати кошти позивачу, які необхідні для дитини та надає такі кошти, крім того після припинення спільного проживання позивач не має перешкод у вільному доступі до житлового будинку де проживає відповідач, в тому числі до приміщення де знаходяться продукти харчування (консервація). Разом з тим у них з позивачем різні погляди щодо одягу, який дружина купує дитині, оскільки він є віруючою людиною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2008 року (аркуш справи 6). Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (аркуш справи 7).

Згідно з статтею 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а син перебуває на утриманні матері. Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку надає допомогу позивачу на утримання дитини.

Позивач, в свою чергу, наполягає на примусовому стягненні аліментів, оскільки з відповідачем у неї різні погляди на сімейне життя та обовязки щодо виховання дитини, та коштів, які відповідач їй добровільно надає, не вистачає на утримання дитини.

Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої дитини, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працює, має регулярний дохід, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає. Також судом з виписки Дубечненської амбулаторії сімейної медицини та довідки Старовижівської центральної районної лікарні (аркуш справи 10, 11) встановлено, що у 2017-2018 роках син сторін по справі періодично проходив лікування, однак такі хвороби не є хронічними, а мають вірусну природу. Жодних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на лікування сина суду не надано. Крім цього, позивач не заперечувала, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання дитини, однак не в тому розмірі, в якому хоче позивач.

З врахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим стягнення аліментів на утримання дитини, та встановити їх в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Крім того, враховано пояснення відповідача про те, що він добровільно надає кошти на утримання дитини.

В ході судового розгляду не встановлено підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів доходу відповідача.

Посилання відповідача щодо одягу, який дружина купує дитині, не свідчать про те, що позивач не раціонально використовує кошти дитини. Інші доводи відповідача не стосуються предмету спору, висновків суду не спростовують, а тому суд до уваги не бере.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181,182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія АС №432362, виданий Старовижівським РС УДСМ України у Волинській області 22 березня 1999 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія АЮ №097283, виданий Старовижівським РС УДСМ України у Волинській області 02 червня 2009 року, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 від його сукупного доходу щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 13 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5