ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/430/18 Справа № 212/3222/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушаку Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи: позивач ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2018 року, яке ухвалене суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 31 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, у зв'язку із ушкодженням здоров'я.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що працюючи протягом тривалого часу більше 18 років на підприємстві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах виробничого середовища, отримала професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 20.03.2018 року їй встановлено вперше 30 % втрати професійної працездатності, безстроково та третя група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, у зв'язку з чим переносить фізичні страждання, біль, їй завдана моральна шкода, розмір якої оцінює у 148920 грн. та просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 грн. без утримання податків та зборів та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що судом не враховано, що позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди, а тому підстави для її відшкодування відсутні. Вважає, що позивачем не доведено зв'язок встановленого професійного захворювання із умовами праці позивача. Крім того, вважає, що визначений судом розмір не відповідає засадам розумності та виваженості, є значно завищеним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом сторін не вмотивований, тому не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 з 01.01.1990 року по 06.11.2008 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем та працювала на шахті «Родіна» та шахті «Октябрьська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» підземна стовбурова (а.с.19-26).

Відповідно до медичного висновку ДУ «Український НДІ промислової медицини», за №1539 від 22.12.2017 року, встановлено професійний характер наявних у ОСОБА_1 захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ускладнене периферичним захворюванням верхньої частки лівої легені Т1N0M0 (в/лобектомія, торакотомія зліва, дренування плевральної порожнини (17.10.2016) ЛН другого ступеня. (а.с.8).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 січня 2018 року, складеного на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком», проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань ОСОБА_1: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ускладнене периферичним захворюванням верхньої частки лівої легені Т1N0M0 (в/лобектомія, торакотомія зліва, дренування плевральної порожнини, встановлених ДУ «Український науко-дослідний інститут промислової медицини».

Згідно п. 16,17 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Родіна» та «Октябрьська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» підземною стовбурова з 13.11.1998 по 30.03.2002 року та з 01.08.2002 по 06.11.2008 ОСОБА_1 виконувала весь комплекс робіт у підземних умовах. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Зазначено, що причиною встановлення професійного характеру захворювання послужив також профмаршрут з 1990 по 2002 року на даному підприємстві. Причиною виникнення професійних захворювань зазначено: концентрація пилу з вмістом діоксину кремнію.

Відповідно до п.19 Акту зазначено, що осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи враховуючи роботу позивача впродовж 18 років 10 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівників структурних підрозділів, визначити конкретних посадових осіб, відповідальних за профілактику виникнення професійних захворювань неможливо (а.с.4-5).

Із довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги МСЕК серії 12ААА №050044 від 20.03.2018 року, видно що ОСОБА_1 при первинному огляді встановлена ступінь втрати професійної працездатності 30%, третя група інвалідності безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно курортне лікування (а.с.6-7).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на її користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду в розмірі 20000 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманим нею на виробництві професійним захворюванням.

Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність правової підстави для відшкодування позивачу шкоди у зв'язку із професійним захворюванням такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з Акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 24 січня 2018 року, встановлено що позивач виконувала роботу де підпадала під вплив негативних наслідків виробничого процесу концентрація пилу, переважно фіброгенної дії, рівень яких перевищував гранично допустимі показники. Умови праці позивача відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.4-6).

Зазначені фактичні дані спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність взаємозв'язку між умовами виробничого середовища

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Враховуючи те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я професійним захворюванням ОСОБА_1 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з березня 2018 року, тобто з моменту встановлення їй вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування. Позивач змушена проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, відчуває фізичний біль, що позбавляє нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров'ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров'ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров'я.

Як видно з п.18 Акту розслідування причин виникнення у позивача професійного захворювання на керівництво підприємства відповідача покладено обовязок затвердити заходи запобігання повторних випадків захворювання, забезпечити заходи застосування засобів індивідуального захисту, та забезпечити проведення лабораторних досліджень умов праці на робочому місці стовбурових.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У частині першій статті 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом першої інстанції врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, період роботи на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» майже 19 років в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати професійної працездатності первинно 30%, вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди 20000 грн. відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: