Провадження № 2-з/522/514/18
Провадження № 2-з/522/639/18
У Х В А Л А

13 грудня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяви (клопотання) представників ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2, Рішабх Пармар, Прітеш Сутарія, Піюш Баірагі до ОСОБА_3 національного університету, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 №529-л.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю. від 29 серпня 2018 року.

Ухвалою суду під головуванням судді Бойчука А.Ю. від 29 серпня 2018 року задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову, яка подана одночасно з позовною заявою та забезпечено позов шляхом зупинення дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету (ідентифікаційний код: 02010801, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2) від 24 липня 2018 року №529-л.

31 серпня 2018 року представником відповідача ОСОБА_1 подано заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову з тих підстав, що предмет позовних вимог, спір стосується Наказу відповідача ОСОБА_3 національного медичного університету № 529-л від 24.07.2018 р., згідно з яким, проректора з науково-педагогічної роботи (лікувальної роботи та післядипломної освіти) професора ОСОБА_1 було переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи з 24 липня 2018 року, згідно діючого контракту. Забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням прав особи у повній мірі та носить тимчасовий характер. Справа на даний час по суті не вирішена та знаходиться на стадії підготовчого провадження, задля уникнення передчасних висновків суду та для захисту права позивачів, скасування забезпечення позову може бути можливим лише після оцінки судом доказів та доводів сторін і вирішення справи по суті.

28 вересня 2018 року позивачами подано заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог вимогою про визнання недійсним наказу ОНМУ «Про покладення обовязків» №413-о від 30 серпня 2018 року.

Також, 28 вересня 2018 року подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу ОНМУ «Про покладення обовязків» №413-о від 30 серпня 2018 року.

Ухвалою суду під головуванням судді Бойчука А.Ю. від 01 жовтня 2018 року у задоволенні цієї заяви про забезпечення позову відмовлено з підстав того, що заява про зміну предмету позову ще не прийнята судом до розгляду.

04 жовтня 2018 року представником відповідача ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу суду від 29 серпня 2018 року про відкриття провадження у справі з підстав порушення правил підсудності.

05 жовтня 2018 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Бойчуком А.Ю. прийнято самовідвід головуючого по справі та передано справу до канцелярії суду для перерозподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Чернявської Л.М..

16 жовтня 2018 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М. прийняла до свого провадження справу за позовом ОСОБА_2, Рішабх Пармар, Прітеш Сутарія, Піюш Баірагі до ОСОБА_3 національного університету, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 №529-л. та продовжила проведення підготовчого провадження по справі.

31 жовтня 2018 року Апеляційним судом Одеської області повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року про відкриття провадження по справі.

05 грудня 2018 року Апеляційним судом Одеської області в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження повернута апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову.

06 грудня справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси.

22 жовтня 2018 року від представника ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року щодо зупинення дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018р. № 529-л (Провадження № 2-з/522/514/18).

Зазначена заява не була розглянута оскільки справу було направлено до апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг відповідача.

10 грудня 2018 року від представника ОСОБА_1 надійшли уточнення до клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

11 грудня 2018 року від представника ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року щодо зупинення дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018р. № 529-л (Провадження № 2-з/522/639/18).

В обґрунтування клопотання представник відповідача посилається на нові обставини, а саме на те, що наявність зупинення дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 року №529-л перешкоджає реалізації прав заявника у здійсненні нею своєї трудової діяльності, реалізації права на працю та достойний рівень оплати праці, що є грубим порушенням статті 43 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

При цьому представник відповідача зазначає, що заходи забезпечення позову шляхом зупиненням дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018р. № 529-л мають наслідком блокування навчального процесу університету та перешкоджання роботи ректорату, тобто фактично ухвалою суду від 29 серпня 2018 року зупинено весь навчальний процес та грубо порушено діяльність вищого навчального закладу.

Крім того, в уточненнях до клопотання про скасування забезпечення позову представник ОСОБА_1 зазначає, що предметом позову є Наказ № 529-л про переведення ОСОБА_1 на посаду проректора з науково-педагогічної роботи без погодження з органами студентського самоврядування. Однак, протоколом засідання студентської ради ОНМедУ №9 від 16.10.2018 року студентською радою ОНМедУ погоджено продовження контракту на посаду проректора з науково-педагогічної роботи професора ОСОБА_1, тому виконання нею повноважень проректора з науково-педагогічної роботи будь-яким чином не стосується та не порушує права, свободи та інтересі позивачів, інтереси студентів на участь в управлінні вищим навчальним закладом, а також осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Крім цього, заходи забезпечення позову шляхом зупиненням дію наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 року №529-л порушує не лише норми законодавства про вищу освіту, цивільного процесуального законодавства, але і право заявниці, передбачене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.1,2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п?яти днів з дня надходження його до суду.

Сторони в судове засідання не з'явилися, викликані, проте їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріалами справи, подане клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 29.08.2018 року задоволено частково заяву представника позивачів про забезпечення позову до розгляду справи по суті та зупинено дію наказу ОСОБА_3 національного медичного університету (ідентифікаційний код 02010801, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, про. Валіховський, буд. 2) від 24 липня 2018 року № 529-л.

Відповідно до предмету позовних вимог, спір стосується Наказу відповідача ОСОБА_3 національного медичного університету № 529-л від 24.07.2018 р., згідно з яким, проректора з науково-педагогічної роботи (лікувальної роботи та післядипломної освіти) професора ОСОБА_1 було переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи без погодження з органами студентського самоврядування

При цьому частиною 6 статті 158 ЦПУ України передбачено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі витягу з протоколу засідання студентської ради ОНМедУ (протокол №9 від 16.10.2018 року) при розгляду питання щодо погодження продовження контракту на посаду проректора з науково-педагогічної роботи професора ОСОБА_1, студентської радою ОНМедУ погоджено продовження контракту на посаду проректора з науково-педагогічної роботи професора ОСОБА_1.

Таким чином, суд встановив, що обставина, яка перешкоджала скасуванню забезпечення позову 04 вересня 2018 року, на разі відсутня, а відповідач необхідність скасування забезпечення позову обґрунтовує новими обставинами, які пов?язані з неможливістю реалізувати відповідачем свої трудові права через наявне забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Суд встановив, що при постановленні ухвали від 29.08.2018 року про забезпечення позову не надано об?єктивної оцінки обґрунтованості доводів позивачів ОСОБА_2, Рішабх Пармар, Прітеш Сутарія, Піюш Баірагі щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування розумності, доведеності і адекватності їх вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Пек проти Сполученого Королівства» (Peck v. The United Kingdom) суд зазначає, що поняття «особисте життя» є широким терміном, дати вичерпне визначення якому неможливо (заява № 44647/98, пункт 57). Тим не менш, він відзначає, що стаття 8 захищає моральний і фізичний бік життя людини (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та Y проти Нідерландів» (X and Y v. The Netherlands, пункти 22-27), включаючи право на приватне життя без небажаного втручання. Ключовими рішеннями Європейського суду, що розкривають право на працю у розумінні статті 8 Конвенції, є рішення у справі «Брюггеман і Шойтен проти Німеччини (Bruggemann and Scheuten v. Germany, заява № 6959/75), яким було встановлено, що стаття 8 також гарантує людині сферу, у рамках якої вона може вільно розвиватися і реалізовувати себе як особистість, а також рішення у справі «Німіц проти Німеччини» (Niemietz v. Germany, рішення від 16 грудня 1992 року, пункт 29), в якому суд зазначає: «Було б занадто суворо обмежити це поняття якимось «вузьким колом», в рамках якого кожен може жити своїм власним особистим життям на власний розсуд, і повністю виключити з нього зовнішній світ. Повага до приватного життя повинна включати до деякої міри і право встановлювати і розвивати відносини з іншими людьми. Більш того, здається, немає принципових підстав для того, щоб таке розуміння «особистого життя» не входила діяльність професійного і ділового характеру: саме в своїй роботі більшість людей мають значну, якщо не найбільшу, кількість шансів розвивати відносини з зовнішнім світом».

Положенням статті 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2018 року, як таких, що порушують законні права відповідача ОСОБА_1, які не пов?язані з предметом спору.

Керуючись ст. ст. 158, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяви (клопотання) представників ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, Рішабх Пармар, Прітеш Сутарія, Піюш Баірагі до ОСОБА_3 національного університету, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 №529-л - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_2, Рішабх Пармар, Прітеш Сутарія, Піюш Баірагі до ОСОБА_3 національного університету, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_3 національного медичного університету від 24 липня 2018 №529-л, які вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року.

Скасувати зупинення дії наказу ОСОБА_3 національного медичного університету (ідентифікаційний код 02010801, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, про. Валіховський, буд. 2) від 24 липня 2018 року № 529-л.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

13.12.2018