Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 676/1985/16-ц

провадження № 61-20148св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_10,

третя особа - орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року у складі судді Швець О. Д. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які діють в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_10, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів -орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації про виселення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 вересня 1983 року між ним та ОСОБА_12 було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після укладення шлюбу проживали у належному його матері домоволодінні АДРЕСА_1. З початку 2002 року припинив спільне проживання з ОСОБА_12, яка за усною домовленістю з матір'ю стала проживати та користуватись її будинком до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла, а ОСОБА_12 продовжила проживати разом з неповнолітніми дітьми та користуватися зазначеним будинком після її смерті. Хоча на даний час вони мають свої сім'ї, забезпечені іншим житлом.

У судовому порядку рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року за ним визнано право власності на спадкове майно - будинок АДРЕСА_1.

Відповідачі не бажають виселятися в добровільному порядку з указаного будинку, порушуючи його права як власника.

З урахуванням наведеного просив суд виселити ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з належного йому будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з житлового будинку по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 подали до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована, тим, що відповідачі є членами сім'ї колишнього власника будинку та позивача, а тому мають право користування спірним майном.

Крім того, вважають, що оскільки вони користувались зазначеним нерухомим майном їм було встановлено сервітут, який не припинено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі та витребувано її із суду першої інстанції.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 676/1985/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачі не є членами сім'ї власника будинку і законних прав на спірне майно не мають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Суд установив, що право власності на будинок АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року.

Відповідачі проживають у спірному будинку, однак не зареєстровані у ньому, що підтверджується актом комісії Довжоцької сільської ради № 825 від 21 березня 2016 року, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року; листами Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП № 1228 від 22 лютого 2016 року, № 1887/107-2016 від 14 березня 2016 року; висновками по матеріалам перевірки від 19 лютого 2016 року, 12 березня 2016 року.

Згідно частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник житлового будинку, квартири, згідно частини першої статті 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про виселення відповідачів, оскільки право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є.

Відповідачі вселилися до будинку, як члени сім'ї колишнього власника - ОСОБА_15, та набули особистий сервітут, який діяв доти, доки вони мали статус члена сім'ї власника житла. Тобто їх право користування зазначеним будинком є похідним від права власності останньої.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат