Номер провадження 2/754/1609/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна, про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус КМНО Лисенко О.О., про встановлення факту родинних відносин.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна бабуся позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7). Факт родинних стосунків був встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1262 ЦК України визначена друга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У зв'язку з тим, що на момент смерті ОСОБА_7 спадкоємці першої черги вже померли, то у спадщину вступають спадкоємці наступних черг.

До спадкоємців другої черги належали: рідна сестра, ОСОБА_8 (до заміни паспорту була як «ОСОБА_8»), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. До племінників спадкодавця належали діти її рідної сестри ОСОБА_8, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (батько Позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто вже після смерті ОСОБА_7 Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 згідно СТ..1266 ЦК України за правом представлення були спадкоємцями другої черги замість своєї матері ОСОБА_8

Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Так, як ОСОБА_9 як спадкоємець другої черги за законом помер після смерті ОСОБА_7, але до закінчення строку для прийняття спадщини і не встиг її прийняти, то, як зазначає позивач, за правилом спадкової трансмісії спадкоємцями після ОСОБА_7 є діти ОСОБА_9: ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які відповідно є двоюрідними онуками померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 В свою чергу, третя особа ОСОБА_4 у встановленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи правила представлення та спадкової трансмісії, позивачі є спадкоємцями другої черги за законом.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 06.04.2017 року по справі №755/6483/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 було встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями другої черги спадкоємців за законом після померлої ОСОБА_7 Так в даному рішення судом встановлено, що відповідачі у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом».

09.09.2015року позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7

04.02.2016року позивачем ОСОБА_1 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не надані документи, а саме: свідоцтва про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Одночасно Позивачам було роз'яснено право звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в зв'язку із чим позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з відповідним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20.12.2016 року у справі 754/8457/16-ц за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин позов задоволено повністю. Встановлено факт того, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7. Також встановлено факт того, що ОСОБА_3 є двоюрідним онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Однак після звернення до приватного нотаріуса КМНО Лисенко О.О. з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, нотаріус повідомив, що з резолютивної частини даного рішення не випливає, що ОСОБА_9 є сином ОСОБА_8, а ОСОБА_8 (ОСОБА_8) є рідною сестрою ОСОБА_7, що унеможливлює належне оформлення спадщини як спадкоємцям другої черги за законом.

З огляду на викладене, позивач вимушена була звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд:

- встановити факт, що ОСОБА_9, 1949 року народження, є сином ОСОБА_8, 1926 року народження;

- встановити факт, що ОСОБА_8 є рідною сестрою ОСОБА_7, 1929 року народження.

Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв (клопотань) від відповідача ОСОБА_5 до суду не надходило.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. В матеріалах справи міститься розписка відповідача ОСОБА_5 про те, що 04.04.2018 року нею отримано копію ухвали від 03.10.2017 року, копію позовної заяви з додатками та судову повістку.

Від третьої особи - приватного нотаріуса КМНО Лисенко О.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також наступні письмові пояснення щодо позову. 20.08.2015 року приватним нотаріусом КМНО Лисенко О.О. була заведена спадкова справа №23/2015 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7. Спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом за №48 від 20.08.2015 року. ОСОБА_7 на день смерті не перебувала у шлюбі, спадкоємців за законом згідно з ст. 1261 ЦК України не мала. Також заяви про прийняття спадщини 09.09.2015 року подали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, який не встиг прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 Спадкоємцями за законом були ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - рідні племінники померлої ОСОБА_7 та діти померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_7. ОСОБА_4 спадщину не прийняла. Постановою від 04.02.2016 року приватним нотаріусом КМНО Лисенко О.О. було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватному нотаріусу КМНО Лисенко О.О. було надано копію рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, згідно якого встановлено факти, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є відповідно двоюрідною онукою та двоюрідним онуком померлої ОСОБА_7. Також було надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю протягом п'яти років на час відкриття спадщини, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на квартиру. Як встановлено даним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями другої черги за законом у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії відповідно до ст. 1276 ЦК України та права представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згідно зі ст.ст. 1262, 1266 ЦК України, необхідна наявність судового рішення, резолютивною частиною якого буде встановлено факти того, що ОСОБА_9 (батько спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3) є сином ОСОБА_8, а ОСОБА_8 є рідною сестрою ОСОБА_7. Приватний нотаріус КМНО Лисенко О.О. просила суд врахувати дані пояснення під час ухвалення рішення по справі.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом ЗАГС Жовтневого району м. Києва 09.08.1979 року, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с. 21).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, 01.08.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_13 одружились, після одруження ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 21).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с. 22).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, батьками ОСОБА_9 зазначені: ОСОБА_14 та ОСОБА_8 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер (свідоцтво про смерть серіїНОМЕР_5 видане ІНФОРМАЦІЯ_3 Виконавчим комітетом Вишенківської сільської ради Бориспільського району Київської області) (а.с. 20), не встигши прийняти спадщину після смерті своєї тітки ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (повторно), виданого 10.01.2007 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 18).

Як вбачається з копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 (а.с. 17).

20.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. була заведена спадкова справа № 23/2015 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1. Спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом за №48 від 20.08.2015 року (а.с. 17).

Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц, заповідальне розпорядження не було залишено спадкодавем. ОСОБА_7 на день смерті не перебувала в шлюбі, спадкоємців згідно зі статтею 1261 ЦК України немає.

Заяви про прийняття спадщини 09.09.2015 року подали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - діти померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, який не встиг прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 Спадкоємцями за законом згідно зі ст.ст. 1262, 1266 ЦК України є ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - рідні племінники померлої та діти померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_7 ОСОБА_4 спадщину не прийняла.

З експертного висновку, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз від 19.07.2016 року № 056/605-m-1, вбачається, що імена по батькові «ОСОБА_8» (свідоцтво про смерть (повторно), довідка, видана Оленівською сільською радою, щодо записів Подвірної книги, записи ОСОБА_8) та «ОСОБА_8» (витяг зі Спадкового реєстру, довідка, видана Оленівською сільською радою, щодо записів Подвірної книги, записи ОСОБА_7), рос. «ОСОБА_7» (свідоцтво про народження ОСОБА_9, запис російською мовою мати ОСОБА_8) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документів імені по батькові від варіанта особового імені ОСОБА_15/ОСОБА_15 (а.с. 24).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Лисенко О.О. 04.02.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року у справі №754/8457/16-ц, встановлено факт того, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 а також факт того, що ОСОБА_3 є двоюрідним онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 31.12.2016 року (а.с. 13-16).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року у справі №755/6483/16-ц встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з листопада 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_7 Рішення суду набрало законної сили 31.07.2017 року.

Вказаним рішенням суду також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв'язку з переходом права на прийняття спадщини є спадкоємцями другої черги за законом, заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 вони подали у визначений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту родинних відносин пов'язане з наступним вирішенням спору про право, а тому позивач ОСОБА_1 звернулась до суду саме з позовною заявою, а не із заявою в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України визначено друга черга спадкоємців за законом, до якої відносяться: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. З ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Згідно з приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що твердження, викладені стороною позивача у позовній заяві повністю знайшли своє підтвердження в наявних у матеріалах справи доказах, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1262, 1266, 1276 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 247, 258, 259, 263-265, 268, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лисенко Ольга Олександрівна, про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, є сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Встановити факт, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною сестрою ОСОБА_7, 1929 року народження.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, РНОКПП - в матеріалах справи відсутній, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_5, РНОКПП - в матеріалах справи відсутній, місце проживання: АДРЕСА_3.

Повний текст рішення суду складено 21.05.2018 року.

Суддя