Справа № 234/3456/16-ц
Провадження № 2/234/1756/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краматорську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №КТН3АК08220065 від 28.03.2007 року станом на 17.02.2016 року в загальній сумі 83 081,29 грн., а також судових витрат.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.09.2016 року позов задоволено частково, із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута кредитна заборгованість в сумі 43 072,93 грн., а також судові витрати.

За заявою відповідачки ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2018 року заочне рішення суду від 07.09.2016 року скасовано, справу призначено до нового розгляду.

Згідно позову, 28.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №КТН3АК08220065, на підставі якого банк зобовязався видати позичальнику ОСОБА_2 кредит в розмірі 66 438,41 грн. на строк до 25.03.2010 року, а остання зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Погашення кредитної заборгованості позичальник ОСОБА_2 повинна була здійснювати щомісячно шляхом внесення щомісячного платежу, який складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць від суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобовязання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 допустила виникнення заборгованості, яка станом на 17.02.2016 року становить 111 298,03 грн., а саме: за кредитом 14 039,64 грн., за процентами за користування кредитом 25 533,42 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 71 724,97 грн. Враховуючи те, що рішенням Краматорського міського суду від 19.11.2013 року із ОСОБА_2 вже була стягнута кредитна заборгованість в загальному розмірі 28 216,74 грн., то непогашена різниця становить 83 081,29 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту в розмірі 83 081,29 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, зазначивши, що строк кредитного договору закінчився 25.03.2010 року, рішенням суду від 19.11.2013 року стягнута вся існуюча на той час кредитна заборгованість. Нові позовні вимоги про стягнення заборгованості, які ґрунтуються на ст.1054 ЦК України, предявлені до неї безпідставно з порушенням норм матеріального права, а також поза спливом строку позовної давності. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України.

Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №КТНЗАК08220065, відповідно до п.7.1 якого банк зобовязався надати позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у ПриватБанку поточний рахунок №1461 ТОВ «Краматорський Автоцентр-ВАН» на строк з 28.03.2007 року по 25.03.2010 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 66 438,40 грн. (Кредит) на наступні цілі: 54 150 грн. купівля автомобіля, а також у розмірі 8 784,68 грн. на оплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суму виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

Період сплати визначений як період з «1» по «5» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 2 116,29 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії.

Як встановлено рішенням Краматорського міського суду від 19.11.2013 року у справі №234/10222/13-ц, на підставі вказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.03.2007 року здійснив в інтересах ОСОБА_2 оплату на користь ТОВ «Краматорський Автоцентр-ВАН» за автомобіль ГАЗ 3302 414 в сумі 54150 грн., перерахував страхові премії ЗАТ «Інгострах» за страхування автомобілю в сумі 2657,48 грн. та особисте страхування ОСОБА_2 в сумі 270,75 грн., на користь ДП «Інформаційний центр МЮУ» за реєстрацію обмежень рухомого майна в сумі 34 грн., а також узяв винагороду за надання фінансового інструменту в сумі 541,50 грн., а всього 57653,73 грн.

Таким чином, банк свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, однак позичальник ОСОБА_2 допустила порушення зобовязань по погашенню кредитної заборгованості, у звязку з чим за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» вищевказаним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року у справі №234/10222/13-ц на користь банка із ОСОБА_2 була стягнута заборгованість за кредитним договором №КТНЗАК08220065 від 28.03.2007 року станом на 21.11.2011 року в загальній сумі 28 216,74 грн., а саме:

за кредитом 14 039,64 грн.,

за процентами за користування кредитом 10 316,32 грн.,

пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 3 860,78 грн.

На даний час ПАТ КБ «Приватбанк» надав новий розрахунок заборгованості станом на 17.02.2016 року, відповідно до якого зазначив про наявність загальної заборгованості в сумі 111 298,03 грн., а саме:

за кредитом 14 039,64 грн.,

за процентами за користування кредитом 25 533,42 грн.,

пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 71 724,97 грн.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовуючи свої нові позовні вимоги положеннями ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 різницю між загальною заборгованістю станом на 17.02.2016 року в сумі 111 298,03 грн. та сумою заборгованості, стягнутою вищевказаним судом рішенням в розмірі 28 216,74 грн., а саме 83 081,29 грн.

Тобто позивач просить суд стягнути з відповідача за кредитним договором №КТНЗАК08220065 від 28.03.2017 року, зі строком кредитування до 25.03.2010 року, заборгованість яка виникла з 22.11.2011 року станом на 17.02.2016 року в розмірі 83 081,29 грн., яка складається з заборгованості:

за процентами 15 217,10 грн.,

пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 67 864,19 грн.

Таким чином спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за процентами та пенею, після спливу передбаченого договором строку кредитування.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з ч.2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч.3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у ст.530 ЦК України. Згідно з приписами її ч.1, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

У цій справі сторони ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання. (п.7.1 договору)

Так, 28.03.2007 року сторони уклали договір №КТНЗАК08220065, за умовами якого відповідач отримав строком з 28.03.2007 року до 25.03.2010 року включно, кредитні кошти в розмірі 66 438,40 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредитної заборгованості відповідач мав здійснювати щомісячними платежами з «1» по «5» число кожного місяця шляхом внесення щомісячного платежу в сумі 2 116,29 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, винагородоюі, комісією.

Відповідно до п.2.2.4. договору позичальник зобовязався погашення кредит зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.2.3.3 та п.7.1 цього договору, тобто в строк до 25.03.2010 року.

Разом з тим, відповідно до п.5.1 договору сторони окремо визначили строк (термін дії) договору, зазначивши, зокрема, що він дії в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

На підставі наведеного, банк вправі був нараховувати передбачені договором відсотки й після закінчення строку кредитування, оскільки станом на 25.03.2010 року позичальник кредитні кошти не повернув, а строк кредитного договору продовжує тривати згідно п.5.1 договору до повного виконання сторонами, зокрема позичальником, зобовязань за цим договором.

Згідно п.2.3.3.а. банк має право зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст.ст.212, 611, 651 ЦК України щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

Як встановлено, вся існуюча станом на 21.11.2011 року заборгованість за кредитним договором №КТНЗАК08220065 від 28.03.2007 року в загальній сумі 28 216,74 грн., а саме: за кредитом 14 039,64 грн., за процентами за користування кредитом 10 316,32 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 3 860,78 грн., була стягнута з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року у справі №234/10222/13-ц.

Рішення суду набрало законної сили 09.01.2014 року.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк»т використав своє право, передбачене п.2.3.3.а. договору, щодо повернення усієї суми кредиту, сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобовязання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» своїм рішенням від 19.11.2013 року.

Як зазначив у судовому засіданні представник банку, ОСОБА_2 рішення суду від 19.11.2013 року не виконала. Той факт, що рішення суду не виконано, відповідачкою не заперечується.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що наявність судового рішення про стягнення з боржника всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав або виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Тобто, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі предявлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Якщо за судовим рішенням заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязанні відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором.

На підставі наведеного, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» в частині заборгованості по процентам слід відмовити по суті заявлених вимог.

Що стосується нарахування та стягнення пені суд зазначає, що згідно ст.ст.549, 550, 551 ЦК України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Разом з тим відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із ч.1 ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими ст.ст.253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги, як у даній справі, про стягнення процентів за кредитом.

Однак, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося у звязку з прийняттям судового рішення від 19.11.2013 року, що вступило в законну силу 09.01.2014 року, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення пені, викладена у позові, наданому суду 03.03.2016 року.

З огляду на вказане, у позовних вимогах щодо стягнення пені слід відмовити.

Згідно ст.141 ЦПК України у звязку з прийняттям рішення про відмову в задоволені позовної заяви, витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн., понесені позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 628, 1046-1055, 1056-1 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_3