Справа № 357/631/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

18.01.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керується п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на отримання кредиту, про що підписала анкету-заяву разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, що складає між нею та банком договір. Позивач умови договору виконав, а відповідач, в свою чергу, порушила умови договору, чим спричинила заборгованість, яка станом на 26.12.2017 року становить 77859 грн. 10 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом 3714 грн. 42 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 66 660 грн. 91 коп., заборгованість за пенею та комісією 3300 грн. 00 коп., а також штрафи: штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф процентна складова 3683 грн. 77 коп. Відповідач добровільно відмовляється виконувати умови договору, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 77859 грн. 10коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до позову приєднано клопотання, представника за довіреністю, ОСОБА_3, про розгляд справи у відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом, та подала до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.01.2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайт ПАТ ОСОБА_1 банк «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву ОСОБА_1 та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між Банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. На підставі поданої заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в заяві. Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. З моменту оформлення кредитного договору пройшло "4" роки, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах та Правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Також, ч. 2 ст. 640 ЦК України встановлено, що для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та надав позичальнику кредитну картку (фото клієнта з картою додається), таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір та між сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. У виписці з карткового рахунку відповідача чітко прослідковується, що було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку: баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Отже, враховуючи викладене, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вимоги позивача незаконні та необґрунтовані, оскільки позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що між Банком та нею було укладено договір № б/н від 25.01.2014 року, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 300,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, із наданих до позовної заяви документів, не вбачається що вона укладала будь-який кредитний договір, адже з анкети-заяви від 25.01.2014 року не вбачається укладення договору №б/н від 25.01.2014 року, де також не вказано у якому розмірі надано Банком кредит, та чи ознайомлена вона з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримувала вона їх. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З чого вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору, але такий договір відсутній, натомість наявна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 25.01.2014 року, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору № б/н від 25.01.2014 року. Також позивач не довів той факт, що вона була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг Приватбанку. У заяві не зазначено умов надання кредиту, не вказано розмір кредиту та анкета-заява містить лише інформацію про ідентифіковані дані щодо неї, як фізичної особи. Тому, прохання позивача стягнути з неї заборгованість за договором № б/н від 25.01.2014 року є безпідставними, за його відсутності як такого. Анкета-заява від 25.01.2014 року не може вважатися доказом укладання кредитного договору та передання кредитних коштів. На підставі викладеного, просила суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову у повному обсязі.

07.05.2018 року відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що 27 квітня 2018 року засобами поштового зв'язку від позивача вона отримала відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що між нею та Банком було укладено кредитний договір шляхом надання нею заяви на отримання кредиту, але дане твердження не відповідає дійсності, адже анкета-заява від 25.01.2014 року не містить її прохання на надання кредиту. У заяві не зазначено умов надання кредиту, не вказано розмір кредиту та анкета-заява містить лише інформацію про ідентифіковані дані щодо неї, як фізичної особи. Також, звертає увагу суду на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до договору №б/н від 25.01.2014 року вона отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень, а у відзиві зазначає що 300,00 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона була ознайомлена з умовами надання кредиту, але це не так - розмір відсотків за користування кредитом їй ніхто не повідомляв, умови користування карткою також їй не були відомі. Позивач сам собі суперечить, у роздруківці, яку надав банк до відповіді на відзив зазначено, що: 25.01.2014 року кредитний ліміт по картці 300,00 грн. Примітка: «снижение кредитного лимита»; 30.01.2014 року кредитний ліміт по картці 4200,00 грн. Примітка: «увеличение кредитного лимита»; 09.09.2014 року кредитний ліміт по картці 3720,00 грн. Примітка: «установление кредитного лимита». Отже, банк зазначає, що встановлення кредитного ліміту відбулося саме 09.09.2014 року. Ніяких заяв до банку після 25.01.2014 року вона не підписувала і не надавала. Банком також надано ще одну роздруківку, яку він називає банківською випискою, але цей документ не може вважатися банківською випискою, адже банківські установи формують виписки за відкритими банківськими рахунками. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. А банківський рахунок їй не відкривався, адже договору на відкриття банківського рахунку вона не укладала. Вимога укладання договору банківського рахунку під час відкриття банком рахунку клієнту регламентується чинним законодавством та нормативно-правовими актами Національного банку України. Правовідносини, що виникають під час відкриття банками поточних рахунків клієнтів, регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (далі - Інструкція). Згідно з вимогами пункту 1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 №137та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку. Отже, укладання договору банківського рахунку під час відкриття банком карткового рахунку клієнту є обов'язковим. Відносини між емітентом та держателем платіжної картки при здійсненні розрахунків за операціями з використанням платіжних карток за кредитною схемою регулюються кредитним договором, який відповідно до статті 1055 Цивільного Кодексу України, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з пунктом 2 статті 215 Цивільного Кодексу України, нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Тобто, кредитний договір укладений з порушенням письмової форми не підлягає виконанню та не створює ніяких юридичних наслідків. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Судом встановлено, що 25.01.2014 року ОСОБА_2 підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої приєдналась до вказаних Умов та Правил і отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отже, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 25.01.2014 року, відповідач погодилась на Умови та Правила надання кредиту фізичним особам, тобто був укладений договір, згідно якого Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 3000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією анкети-заяви від 25.01.2014 року. (а.с.6) та копією умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8-31).

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

В заяві позичальника, яка була підписана відповідачем, передбачені наступні гарантії, а саме: відповідач підтвердила своїм підписом, що ця заява разом з памяткою клієнта, із запропонованими банком Умовами та правилами, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг; що вона ознайомилася і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг щодо кредитування відповідача.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримала відповідач, та мобільний телефон, який вказала відповідач у заяві. Таким чином, підписавши заяву позичальника, відповідач підтвердила, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір на вказаних вище умовах.

Отже, заперечення відповідача щодо відсутності укладеного між нею та Банком договору є не обґрунтованими, натомість ОСОБА_2 взнає, що вона подавала та підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 25.01.2014 року.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Також, ч. 2 ст. 640 ЦК України встановлено, що для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Позивачем виконано умови договору та надано кредит, а відповідач в свою чергу порушила умови договору, чим спричинила заборгованість. З наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку (а.с. 4-5, 72-76) вбачається, що заборгованість за договором станом на 26.12.2017 року становить 77859 грн. 10 коп. та складається з наступного: заборгованість за кредитом 3714 грн. 42 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 66 660 грн. 91 коп., заборгованість за пенею та комісією 3300 грн. 00 коп., а також штрафи: штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф процентна складова 3683 грн. 77 коп..

Отже, оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, відповідач користувалась даними коштами та частково їх повертала Банку, між сторонами було укладено договір.

Відповідач заперечуючи проти позову зустрічних вимог щодо визнання недійсним укладеного між нею та позивачем договору не заявила та не надала до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Ця сума визначається кредитодавцем у Анкеті-Заяві з якою ознайомлений клієнт.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: 1) п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам; 2) п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам.

Однак, як встановлено судом, відповідач із заявою про розірвання кредитного договору до банку не зверталася, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку (а.с. 72-76), відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що ОСОБА_2 користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку, знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Також, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»), що свідчить про визнання боргу або іншого обов'язку. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції").

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому з відповідача на користь позивача стягуються витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 259, 526, 610, 611, 627, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 7681, 141, 258, 259, 264265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» ( ) заборгованість за договором № б/н від 25.01.2014 року в розмірі 77859,10 грн. ( сімдесят сім тисяч вісімсот пятдесят девять гривень 10 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» ( ) судові витрати в розмірі 1762 грн. ( одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

СуддяОСОБА_4