АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/5528/2 Головуючий у 1-й інстанції - Букіна О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська О.Г. про визнання недійсним договору купівлі продажу та витребування майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач пред'явив позов до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі - продажу та витребування майна.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив:

- накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1;

- до набрання чинності рішенням у справі заборонити всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав, похідних від права власності, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1;

- до набрання чинності рішенням у справі заборонити відповідачу ОСОБА_1 вселяти в квартиру АДРЕСА_1, та реєструвати в ній будь-яких осіб, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами.

В обґрунтування заяви зазначає, що на даний час відповідач - ОСОБА_3 активно намагається продати квартиру, є реальна загроза того, що відповідач ОСОБА_1 може в будь-який момент продати квартиру на користь інших осіб (добросовісному набувачу) або передати в іпотеку, оренду, подарувати її, прописати неповнолітніх осіб, вчинити інші дії направлені на створення обставин, які зроблять неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову або ж значно ускладнять повернення квартири законному власнику.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, відповідач - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняту нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою з підстав неповного з'ясування обставин справи , що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що задовольняючи заяву про заходи забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги представника позивача, щодо вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованими, а невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду. Судом не з'ясовано обставин, які підтверджують що ОСОБА_1 являється добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки є власником спірної квартири, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 відбувався за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу у відповідності до ст. 203 ЦК України, а тому останній є законним власником цієї квартири.

Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, та жодним чином не надано доказів, що ОСОБА_1 має намір ухилятися від невиконання рішення суду.

З приводу посилання позивача на оголошення в мережі інтернет щодо продажу спірної квартири, вважає, що оголошення в інтернеті не є належним доказом, в розумінні приписів ЦПК України, та вимог оформлення документів, а тому відповідні докази не повинні були братися судом до уваги.

Судом першої інстанції не було враховано того, що застосування заходів забезпечення позову порушує право власності відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, при її прийнятті на підставі наданих доказів враховано, що між сторонами дійсно виник майновий спір з приводу права власності на квартиру, оспорюється договір купівлі-продажу квартири, досить високу вартість квартири, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права,заслухавши учасників судового процесу, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Установлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 25.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 500 та витребувати вказану квартиру від ОСОБА_1 на свою користь, обґрунтовуючи позов тим, що вказане нерухоме майно перебувало у його власності з моменту його побудови і вибуло з його володіння поза його волею.

Забезпечуючи позов у зазначений вище спосіб, суд виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову у разі його задоволення може в подальшому утруднити чи унеможливити виконання судового рішення, врахувавши при цьому , що майно на яке накладено арешт і є предметом спору.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду відповідним нормам процесуального права, зокрема ст.ст. 149,150 ЦПК України, а також роз'ясненням , викладеним у Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки між сторонами дійсно існує спір, нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт є предметом спору, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірне майно належить відповідачеві ОСОБА_1, а невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: