АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4691/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України (неподання позивачем без поважних причин витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору). Скасовано арешт, накладений ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року, на нежитлові приміщення другого поверху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 01), що належить на праві власності ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що при розгляді питання про залишення позову без розгляду з підстав неподання позивачем оригіналу договору позики судом першої інстанції залишена поза увагою та обставина, що матеріали справи містять копію договору позики, відповідність якої оригіналу посвідчена особисто суддею (т.1 а.с 7). Крім того, в судовому засіданні 18 квітня 2018 року на підтвердження поважності причин неподання витребуваного судом доказу до матеріалів справи було долучено довідку Печерського УП ГУНП в м. Києві від 17.03.2017, у відповідності до якої, 14.03.2017 було вчинено крадіжку портфелю представника позивача, в якому зокрема знаходились матеріали судових справ №754/12478/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, №754/12457/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, у тому числі оригінали договорів позики, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Вказана подія зареєстрована в ЖЕО Печерського УП ГУ НП в м. Києві за № 11023 від 14.03.2017 старшим о/у ВКП Печерського УП ГУНП в м. Києві (т. 3, а.с 40). Також судом першої інстанції безпідставно взято до уваги доводи представника відповідача про те, що будь-які взаємовідносини між позивачем та відповідачем відсутні, оскільки є дійсний договір позики, укладений між позивачем та відповідачем, а відповідачем та його представником не доведено суду обставин щодо його не укладення. Оскільки судом першої інстанції належним чином не досліджені додані сторонами докази, не перевірені обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, тому постановлена ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду із скасуванням заходів забезпечення позову є незаконною та необґрунтованою.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року відхилити, а ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В. від 18 квітня 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що ухвала постановлена при повній відповідності вимогам процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах - п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ .

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представники відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9 - заперечували проти доводів скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач та його представники не подали витребуваний судом оригінал договору позики, необхідний для вирішення спору.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що при вирішені питання про залишення позову без розгляду з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 257 ЦПК України, правове значення для вирішення цього питання має сукупність умов: як факт неподання позивачем витребуваного судом доказу, так і факт відсутності поважних причин, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подати позивачу такий доказ.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.08.2016 між сторонами був укладений письмовий договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у борг 5 000 000, 00 грн. із строком повернення до 15.09.2016, однак в установлений договором строк відповідач кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У ході розгляду справи, за клопотанням відповідача, судом першої інстанції призначалась судово-почеркознавча експертиза, що підтверджується ухвалою від 04 серпня 2017 року (а.с. 162-164 том 1).

Висновок судово-почеркознавчої експертизи по справі не надано, у зв'язку з невиконанням клопотання експерта про надання оригіналу дослідженого договору позики, вільних, умовно-вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_6, про що свідчить повідомлення № 15739 судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса про неможливість надання висновку від 10 листопад 2017 року (а.с. 216, 218 том 1).

Матеріали цивільної справи повернуто на адресу суду першої інстанції. 30 січня 2018 року судом першої інстанції відновлено провадження за пред'явленим позовом ОСОБА_5, справу призначено до розгляду (а.с. 229 том 1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року задоволено клопотанням представника відповідача та витребувано у позивача ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 оригінал договору позики від 04 серпня 2016 року (а.с. 14-15 том 2).

Протокольною ухвалою від 26 березня 2018 року судом першої інстанції оголошено перерву до 18 квітня 2018 року, у зв'язку з витребуванням оригіналу договору позики та викликом позивача ОСОБА_5 до суду (а.с. 26-27 том 2).

До наступного судового засідання, яке призначено судом на 18 квітня 2018 року, оригінал договору позики надано не було, позивач в судове засідання не з'явився. Причини неподання оригіналу договору з'ясовані головуючим суддею в судовому засіданні у представника позивача ОСОБА_13, на що останній у своїй відповіді послався на довідку Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 17 березня 2017 року, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 59-61 том 2).

За змістом долученої довідки Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві вбачається, що 14 березня 2017 року гр. ОСОБА_14 звернувся до Печерського УП ГУНП у місті Києві із заявою з приводу крадіжки портфелю з особистими, в якому знаходились, зокрема: матеріали судової справи по представництву ОСОБА_5 по справі № 754/12478/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6: оригінал договору позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оригінал позовної заяви з відміткою суду, оригінал заяви про забезпечення позову з відміткою суду, оригінал рішення суду по справі, копії документів по справі. Подія зареєстрована в ЖЄО Печерського УП ГУНП у місті Києві № 11023 від 14.03.2017 (а.с. 40 том 2).

Обгрунтування неможливості надання оригіналу договору позики з посиланням на факти, зазначені у довідці Печерського УП ГУНП у місті Києві, знайшли відображення в описовій частині ухвали суду першої інстанції від 18 квітня 2018 року про залишення позову без розгляду. Однак, судове рішення не містить висновків щодо зазначених представником позивача причин неподання оригіналу доказу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 260 ЦПК України в мотивувальній частині ухвали мають бути зазначені мотиви, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення учасниками справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та вирішив питання про залишення позовної заяви без розгляду без перевірки наведених представником позивача ОСОБА_13 обставин, які стосувалися поважних причин неподання оригіналу договору позики від 15 серпня 2016 року. Даним обставинам та письмовому доказу суд першої інстанції не дав оцінку та не навів мотивів у судовому рішенні про їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки визначальною умовою для застосування цієї норми є необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неподання позивачем доказу. І лише при встановленні обставин неподання позивачем доказу з причин, визнаних судом неповажними, подана позивачем заява залишається судом без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції, з постановленням ухвали від 07 березня 2018 року, витребувано у позивача та його представників оригінал договору позики від 04 серпня 2016 року, тоді як заявлені вимоги позивача обґрунтовані обставинами виникнення боргових зобов'язань на підставі письмового договору позики від 15 серпня 2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_5 з підстав неподання позивачем витребуваного судом доказу, необхідного для вирішення спору, не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: