АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/15173/17

Провадження № 22-ц/790/3675/18

22 серпня 2018 року

м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року(суддя Бородіна Н.М.) по справі № 640/15173/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 30 травня 2013 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким відповідачка отримала кошти в сумі 60000 грн. зі строком повернення до 30 травня 2014 року. За умовами п. 3 договору в разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 7500 доларів США. Оскільки за час, протягом якого грошові кошти відповідачем не повернуті, відбулася девальвація грошової одиниці України, за офіційним курсом НБУ станом на час звернення до суду 7500 доларів США становить 198908,17 грн.

З урахуванням уточнень просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 198908,17 грн., індекс інфляції за час прострочення зобов'язання в сумі 54450 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 8082,50 грн., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 5404,93 грн. та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики 60000 грн., 3% річних в сумі 5404 грн. 93 коп. та інфляційні втрати в сумі 54450 грн.

В задоволенні інших позовних вимог- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1198 грн. 55 коп.

Рішення мотивовано тим, що в договорі позики грошовий еквівалент суми позики 60000 грн. в іноземній валюті не визначений, а тому кошти підлягають стягненню у такій саме сумі; стягнення процентів не встановлено договором або законом.

Відповідач прострочив грошове зобов'язання, а тому за період з 30 травня 2014 року по 30 вересня 2017 року з ОСОБА_2 підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 54450 грн. та три відсотки річних в сумі 5404,93 грн.

Оскільки договором позики розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання не встановлено, підстави для стягнення пені в сумі 8082,50 грн. - відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Укладаючи договір позики сторони обумовили, що сума боргу у розмірі 60000 гри., у еквіваленті на момент складання розписки становить 7500 доларів США. Відповідач зобов'язався в разі девальвації національної грошової одиниці повернути грошові кошти у тій же сумі доларового еквіваленту станом на момент їх повернення, а тому борг за договором позики становить 198908 грн. 18 коп.

Судом безпідставно відмовлено у стягненні на її корить пені та відсотків.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що умовами договору не визначено грошовий еквівалент суми позики 60000 грн. в іноземній валюті, кошти надані у національній валюті, а тому саме ця сума підлягає стягненню.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 30 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 60000 грн. строком до 30 травня 2014 року.

Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту статті 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року № 6-284цс17.

Згідно п. 3 Договору передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквіваленту 7500 доларів США.

Згідно ст. 626 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи принципи цивільного законодавства- свобода договору, сторони узгодили можливість визначення розміру боргу з урахуванням іноземної валюти.

Станом на час укладення договору - 30 травня 2013 року, курс долару США складав за 100 доларів США - 799,30 грн.; сума боргу -60000 грн. Станом на вересень 2017 року -2652,109 грн. зо 100 доларів США, що свідчить но наявність девальвації гривні, тобто зниження курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют або міжнародних розрахункових одиниць.

За таких обставин підлягає застосуванню п. 3 Договору позики - тобто, поверненню підлягає сума грошей у гривнях, яка еквівалента 7500 доларів США а саме: 198908 грн. 17 коп.

При цьому 54450 грн. -інфляція суми позики стягненню не підлягає .

За ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи ці вимоги закону стягненню підлягає 3% річних в розмірі 5404 грн. 93 коп.

Що стосується стягнення пені у сумі 8082 грн. 50 коп., то стягненню підлягає 2694 грн. 17 коп. З розрахунку позивача вбачається, що пеня розрахована за 3 роки - з 2015 по 2017 роки включно.

Між тим, згідно ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За рік розмір пені становить 2694 грн. 17 коп. і ця сума підлягає стягненню.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог частково.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики в розмірі 198908 грн. 17 коп. (сто дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот вісім гривень сімнадцять копійок); пеню у сумі 2694 грн. 17 коп. 3% відсотки за річних в розмірі 5404 грн. 93 коп. (п'ять тисяч чотириста чотири гривні дев'яносто три копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2249 грн. 62 коп. (дві тисячі двісті сорок дев'ять гривень шістдесят дві копійки) та за подання апеляційної скарги в розмірі 3374 грн. 43 коп. (три тисячі триста сімдесят чотири гривні сорок три копійки), а усього 5612 грн. 43 коп. (п'ять тисяч шістсот дванадцять гривень сорок три копійки)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2018 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко