Справа 755/5141/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментам,-

в с т а н о в и в:

Позивачка в позовній заяві просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аіментів, що становить 43032,89 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2015 року з відповідачем були припинені шлюбні стосунки, дитина залишилась проживати з нею. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року було призначено стягнення аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30.06.2015 і до досягнення дитиною повноліття. З 15.07.2015 по 17.05.2016 виконавчий лист за № 755/12608/15-ц знаходився на виконанні у головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 17.05.2015 вона отримата постанову з ДВС Святошинського району м. Києва про закінчення виконавчого провадження. Але за цей період вона отримала аліменти чотири рази, останній раз отримала кошти в сумі 200 гривень в лютому 2016 році. Станом на червень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 43032,89 грн. . На сьогоднішній день суми по виплаті аліментів збільшені законодавством, а саме, у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. За весь цей час відповідач виявив бажання побачитись з дитиною лише один раз в лютому 2016 році, на зустріч приїхав тверезий, а повертав дитину в стані алкогольного сп'яніння. У кінці лютого 2016 року будучи нетверезим, з'явився до дитячого садку і вимагав віддати йому дитину, на той момент дитина була вдома по хворобі. Зі слів завідуючої дитячим садочком він був збуджений, п'яний та гостро реагував на відмову надати дитину лайкою. Відповідач періодично телефонує та погрожує нецензурною лайкою, він не цікавиться здоров'ям дитини, його розвитком. З 2015 року відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків. За її зверненням до служби у справах дітей Дніпровського району міста Києва із заявою про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, було складено акт за №88 обстеження умов проживання від 28 серпня 2017 року. В подальшому рекомендували звернутись до суду. Відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина ОСОБА_3, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною без поважних причин.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 70, 80, 81).

Представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, у заяві до суду просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом суд приходить до такого висновку.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі (а.с. 7).

Згідно довідки дошкільного навчального закладу №792 від 05.09.2017, ОСОБА_3 віждвідує заклад з 27.07.2015. До закладу дитину приводить та забирає мама ОСОБА_1, тато не з'являвся, оплату дитячого садка здійснює мати (а.с. 15).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 28.08.2017, який проживає разом з мамою, дідом, бабою. Умови проживання задовільні. (а.с. 16).

Висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.08.2017 №7374/41/3/103 встановлено, що батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в громадянському шлюбі, стосунки між ними припинилися в 2015 році. З того часу малолітній ОСОБА_3 постійно мешкає з матір'ю ОСОБА_1, яка самостійно займається його вихованням та утриманням. У квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Батько дитини, ОСОБА_2, з сином на проживає, з 2015 року вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, матеріально не допомагає. ОСОБА_2 надавався термін півроку для встановлення контакту з дитиною та виконання батьківських обов'язків, але громадянин не скористався такою можливістю. ОСОБА_2 жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини громадянин був запрошений належним чином, але двічі не з'явився. Будь-яких пояснень щодо участі у вихованні дитини не надав. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 2 статті 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (з послід. змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991, передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки.

Встановленом, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року було призначено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шомісяця, починаючи з 30.06.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Станом на 01.06.2018 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 43032,89 грн. по сплаті аліментів присуджених рішенням суду на утримання сина ОСОБА_3, що підтверджується розрахунком заборгованості за сплати аліментів №4131 від 04.07.2018(а.с. 53).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Надний розрахунок відповідач не оспорив, вказані дії державного виконавця не оскаржив, позову з даного приводу не заявляв. Тому підстав піддавати сумніву розрахунок заборгованості, зроблений головним державним виконавцем у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 відсутні, підстави для розрахунку заборгованості по сплаті аліментів або зменшення її судом відсутні.

Таким чином, суд, дослідивши всі матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки у судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, вихованням сина не займається на протязі багатьох років, долею дитини не цікавиться, не виявляє інтересу щодо фізичного та духовного розвитку сина, маючи при цьому об'єктивну можливість, з його вини утворилась заборгованість у розмірі 43032,89 грн. по сплаті аліментів присуджених рішенням суду на утримання сина ОСОБА_3.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору та на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 200 ч.3 , 258, 259, 263, 264, 268, 354 ЦПК України, ст.164, 165, 180, 194, 195, Сімейного кодексу України,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення заборгованості по аліментам задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість по сплаті аліментів у сумі 43 032 ,89 грн. ( сорок три тисячі тридцять дві гривні ) 89 коп. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко