Дата документу 07.06.2018
Справа № 501/715/17
Р І Ш Е Н Н Я
07 червня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №б/н від 26.06.2012 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2, відповідач отримала кредит в розмірі 2800,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Оскільки по теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, кредитну заборгованість не погасив, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38, 64-65).
Представник відповідача надав заяву про розгляд у його відсутність з врахуванням наданих до суду заперечень та відзиву на позовну заяву та вирішення справи з врахуванням позицій Верховного Суду у подібних справах (а.с.70-75).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 26.06.2012 року на банківську картку «Універсальна» було перераховано 2800, 00 грн. Дана банківська картка була отримана ОСОБА_2 для користування (а.с.6).
Про вчинення вказаних дій свідчить підпис ОСОБА_2 на вказаній анкеті-заяви.
Інших документів, які були засвідчені підписом ОСОБА_2 позивач не надав.
Також, судом досліджений витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» (а.с.7) та витяг з умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31).
Так, згідно із частиною першою ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Але ж, позивач не надав суду кредитний договір між Банком та ОСОБА_2, а надав тільки витяг з умов та правил надання банківських послуг, який затверджений Наказом від 06 березня 2010 року № СП -2010-256, які (умови) не підписані ОСОБА_2
Крім того, суд, з врахуванням наданих доказів та позиції позивача по справі про розгляд справи у його відсутності, позбавлений можливості вважати, що саме таку редакцію Умов слід брати до уваги при розгляді справи.
Також, в матеріалах справи відсутні докази про узгодження сторонами розміру відсоткової ставки, відсутні відомості про строки та розмір погашення наданого кредиту.
Крім того, відповідно позиції Верховного Суду України, який викладений у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16 та у правовій позиції Верховного Суду від 08 травня 2018 року по справі №315/353/17ц, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на час надання ОСОБА_2 Банком грошових коштів) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені позивачем, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя