Єдиний унікальний номер 235/5217/18 Номер провадження 22-ц/804/661/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 235/5217/18 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року у складі судді Бородавка К.П., -

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі - ПАТ "Шахтоуправління "Покровське"), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював гірничомонтажником підземним з повним робочим днем у шахті. 26 листопада 2014 року був звільнений за станом здоров'я за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.01.2018 року йому встановлено професійні захворювання - хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням, стійким больовим синдромом та легким парезом лівої стопи; хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху IV ст. - за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - захворювання професійні, встановлені вперше.

Згідно довідки МСЕК серії 12АААА № 066573 від 05.03.2018 року йому первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи.

Посилаючись на те, що внаслідок ушкодження здоров'я йому завдана моральна шкода, просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 65 000 грн. (а.с. 1 - 6).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 32 000 грн. (а.с. 49 - 50).

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що визначена судом грошова компенсація на відшкодування завданої йому моральної шкоди у 32 000 грн. дуже замала.

Він тривалий час працював на підприємстві відповідача в умовах праці віднесеної до фактору тяжкості праці 3-го класу 2-ї ступені.

У результаті професійного захворювання постійно відчуває нестерпний біль у грудях, спині, попереку, у ногах та руках, з ускладненням дихання і нападами браку повітря, при незначному фізичному навантаженні відчуває задишку, постійна слабкість. У нього порушено сон, що також порушує його звичний спосіб життя та спричиняє моральні страждання.

Через стан здоров'я він не може працювати, постійно проходить курс лікування, як амбулаторно, так і стаціонарно.

Відновлення стану його здоров'я неможливе, що підтверджується довідками МСЕК.

Зазначене суттєво порушує його нормальні життєві зв'язки, вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Вважає, що достатньою та справедливою для відшкодування йому моральної шкоди, завданої внаслідок професійних захворювань, є саме грошова компенсація у сумі 65 000 грн. (а.с. 58 - 62).

В рішенні Красноармійського міськрайонногоо суду Донецької області від 27 вересня 2018 року у справі № 235/5217/18 зазначено, що воно може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області.

Проте згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа № 235/5217/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикції ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Відповідачем ПАТ "Шахтоуправління "Покровське"та третьою особою Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області копії апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 отримані 16 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень (а.с. 74, а.с. 76).

Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 ні відповідачем, ні третьою особою не надані.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засіданні апеляційного суду представник відповідача - ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не з'явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, судові повістки - повідомлення про розгляд справи 12 грудня 2018 року відповідач - ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області отримали 30 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень (а.с. 82, а.с. 84).

Представник відповідача - ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 12 грудня 2018 року не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності юридичної особи від 02.01.2018 року № 07-28/31 (а.с. 87), надіслала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 85 - 86).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду з'явився представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі ордера серії НОМЕР_1, виданого 30 листопада 2018 року (а.с. 88), доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача НОМЕР_2задоволенню не підлягає.

До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 30.11.2005 року по 26.11.2014 року, працював за робочими професіями з повним робочим днем у шахті. Звільнений наказом від 01.12.2014 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я, що підтверджується записами у його трудовій книжці серії БТ-1 № 4217805, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 8 - 9).

Внаслідок тривалої роботи у шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливих факторів - фізичне навантаження, робоча поза, пил, шум позивач ОСОБА_2 отримав три професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням, стійким больовим синдромом та легким парезом лівої стопи; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху IV ст. - за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які встановлені клінікою професійних захворювань ДУ "Інститут медицина праці НАМН", що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 12.01.2018 року та затверджений першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області 15.01.2018 року (а.с. 10 - 11).

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 066573 від 05.03.2018 року ОСОБА_2 вперше встановлена втрата професійної працездатності з 28 лютого 2018 року безстроково за сукупністю професійних захворювань 65 % (30% - хронічна радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт, 15% - хронічна приглухуватість), встановлена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійними хворобами, санаторно-курортне лікування - за хронічною радикулопатією (а.с. 15).

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0869464 від 05.03.2018 року ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням з 28 лютого 2018 року безстроково (а.с. 15).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ушкодження здоров'я, що призвело до професійних захворювань, позивачу заподіяна моральна шкода, яка підлягає йому відшкодуванню на підставі ст. 2371 КЗпП України.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 2371 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 14.10.1992 року № 2694-XII "Про охорону праці"роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 12.01.2018 року, причинами професійних захворювань позивача є важкість праці та запиленість повітря робочої зони, робоча поза (а.с. 10 - 11), що підтверджує виконання позивачем робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237 1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок порушення права на безпечні умови праці позивач отримав три професійні захворювання, частково втратив професійну працездатність та став інвалідом, що обмежує його можливості вести активний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував встановлені ним обставини, зокрема, період роботи позивача на підприємстві відповідача, характер завданих внаслідок ушкодження здоров'я моральних страждань, ступінь втрати позивачем професійної працездатності, глибину та тривалість його моральних та фізичних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та виходячи з засад розумності і справедливості, визначив її розмір в 32 000 грн.

Відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є розумним, виваженим та справедливим. Внаслідок професійних захворювань позивач втратив професійну працездатність на 65%, його визнано інвалідом 3 групи безстроково, тобто відновлення стану його здоров'я є неможливим.

Не погоджуючись з оцінкою судом першої інстанції завданої моральної шкоди та вимагаючи переоцінити її розмір з 32 000 грн. до 65 000 грн., позивач в апеляційній скарзі намагається переконати апеляційний суд в невірній (заниженій) оцінці його моральних страждань. При цьому позивач не зазначає які порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів та вирішенні справи, не надає нових доказів, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За таких обставин апеляційний суд не може здійснити переоцінку доказів, які були досліджені судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, а відповідно і переоцінку моральних страждань позивача.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що він тривалий час працював на підприємстві відповідача в умовах праці віднесеної до фактору тяжкості праці 3-го класу 2-ї ступені. У результаті професійного захворювання постійно відчуває нестерпний біль у грудях, спині, попереку, у ногах та руках, з затрудненням дихання і нападами браку повітря, при незначному фізичному навантаженні відчуває задишку, постійну слабкість. У нього порушено сон, що також порушує його звичний спосіб життя та спричиняє моральні страждання. Через стан здоров'я він не може працювати, постійно проходить курс лікування, як амбулаторно, так і стаціонарно. Зазначене суттєво порушує його нормальні життєві зв'язки, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Відновлення стану його здоров'я є неможливим.

Проте всі зазначені обставини при визначенні судом першої інстанції розміру моральної шкоди, завданої позивачу, враховані, що визнав у суді апеляційної інстанції представник позивача.

Безумовно, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. І такий розмір визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки моральних страждань позивача є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха