Справа № 647/1194/18
№ провадження 2/647/472/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Миргород В.С.,

при секретарі Татаровській І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

за участю представників сторін:

від позивача представник адвокат ОСОБА_1 не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, суд -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, посилаючись на те, що 20 січня 2013 року померла бабуся позивача - ОСОБА_4, яка склала заповіла все своє майно ОСОБА_3, яка в свою чергу відмовилась від прийняття спадщини. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_2 донька ОСОБА_3. У встановлений законом строк спадкоємцем подано заяву до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 відмовлено у звязку з невизначеністю обєкта нерухомого майна (квартира чи 12/100 часток у праві власності на домоволодіння), а тому не можливо отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В звязку з цим просила, визначити, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 січня 2013 року, входить право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 17.8 кв.м, підсобною площею 15,1кв.м., яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 25.05.1991 року, посвідченого Бериславською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1111 та визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1,яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 25.05.1991 року, посвідченого Бериславською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1111.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року провадження у даній справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

У підготовче судове засідання позивач не прибула, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявилася, згідно наданої заяви позов визнала, просила справу розглянути у її відсутність.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має праве звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праві та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 195І року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплені принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти- користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216. 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2013 року померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть 1-БК № 259360 видане 21.01.2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві ( а.с. 10)), яка відповідно до свідоцтва про народження ЯГ № 122819 виданого 07.05.1954 року Бериславським р/б ЗАГС Херсонської області (а.с. 11) є матірю ОСОБА_5, яка після укладення шлюбу з ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про шлюб 11-РЭ № 303066 виданого 28.01.1961 року міським бюро ЗАГС м. Руставі Грузинської РСР, змінала прізвище на «Карпенко» (а.с. 13).

29 січня 1992 року ОСОБА_4 склала заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 162 (а.с. 12), відповідно до якого все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_3 матері ОСОБА_2, дошлюбне прізвище якої «Карпенко» (свідоцтво про народження 11-ТИ № 259442 видане 17.03.1976 року міським бюро ЗАГС м. Руставі Грузинської РСР (а.с.24). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 11-БК № 437541 виданого 11.07.1982 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Київ, ОСОБА_7 після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Дороган» (а.с.25).

Спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 26).

Спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_2.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для спадкування єдиним показником входження до складу спадщини є наявність прав на це майно, тобто набуття спадкодавцем права у встановленому законодавством України порядку.

Нотаріус не може самостійно визначити спадкове майно через невідповідність відомостей про обєкт спадкування, що містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомостям, що знаходяться у БТІ згідно правовстановлюючого документа. Тому, необхідно визначити обєкт нерухомого майна, що є спадковим майном.

Згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 25 травня 1991 року ОСОБА_9, державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстровим номером 1111, предметом договору купівлі-продажу є квартира за № 5, що складає 12/100 домоволодіння, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, місто Берислав, вулиця Шевченко, 39. При цьому, згідно зазначеного договору купівлі-продажу, це домоволодіння вцілому складається з жилого будинку «А», критого шифером, стіни камяні, жилою площею 99,4 кв.м, жилого будинку «Б», критого шифером, стіни камяні, жилою площею 29,8 кв.м. При ньому є сарай «Г», туалет «З», споруди № 1-6. Право власності на 12/100 домоволодіння за померлою ОСОБА_4 було зареєстровано Херсонським міжміським бюро технічної інвентаризації у м. Берислав у реєстрову книгу № 14 24 червня 1991 року(а.с. 16-17).

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер інформаційної довідки 12897040, дата, час формування 15.11.2013 16:56:06), виданої ОСОБА_10, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, за ОСОБА_4 бюро технічної інвентаризації 29.01.2004 року зареєстрована частка у праві власності на домоволодіння за номером 39 по вулиці Шевченко у місті Берислав Херсонської області, що дорівнює 12/100 зазначеного домоволодіння. (а.с. 19).

Згідно технічного паспорт на квартиру за № 5 у житловому будинку за номером 39 по вулиці Шевченко в місті Берислав Херсонської області, складеного техніком і інвентаризації нерухомого майна Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» 27.02.2014 року, померлій ОСОБА_4 належить двокімнатна квартира загальною площею 32,9 кв.м, жилою 17,8 кв.м., підсобна 15,1 кв.м. Інформація стосовно жилого будинку «А», критого шифером, стіни камяні, жилою площею 99,4 кв.м жилого будинку «Б», критого шифером, стіни камяні, жилою площею 29,8 кв.м, сарая «Г», туалету «З», споруд № 1-6, що містяться в договорі купівлі-продажу, відсутня (а.с. 14-15).

Згідно довідки вих. № 64, виданої 26.02.2014 року Комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, станом на 31.12.2013 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за померлою ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1991 року (а.с. 18).

З вищезазначених документів вбачається, що померла ОСОБА_4 набула у власність квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

З листа приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу головного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_8 від 16.07.2014 року № 117/02-14 вбачається, що 09.04.2013 року нею була заведена спадкова справа № 4/2013 до майна померлої 20 січня 2013 року ОСОБА_4. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 9 09 квітня 2013 року у звязку з відмовою від прийняття спадщини на її користь доньки померлої - ОСОБА_3. Згідно Договору купівлі-продажу від 25.05.1991 року, посвідченого Бериславською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1111, ОСОБА_4 належить 12/100 домоволодіння в м. Бериславі по вул.Шевченко, 39, яке складається в тому числі і з квартири № 5, а також прилеглих будівель і споруд, а не сама квартира, а тому у звязку з невизначеністю обєкта нерухомого майна (квартира чи 12/100 часток у праві власності на домоволодіння), не уявляється можливим ані видати свідоцтво про право на спадщину, ані зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 21-22).

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.» Главою 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено: «1. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;».

Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на житловий будинок не видавалось, оскільки не визначено обєкт нерухомого майна, відповідно, відсутній правовстановлюючий документ, необхідний для оформлення спадщини, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Керуючись ст.ст. 1216 - 1218, 1223, 1262,1268 ЦК України, ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву адвоката ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 січня 2013 року, входить право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 17.8 кв.м, підсобною площею 15,1 кв.м., яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 25 травня1991 року, посвідченого 25 травня 1991 року ОСОБА_9, державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстровим номером 1111.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 січня 2013 року і яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 25 травня1991 року, посвідченого 25 травня 1991 року ОСОБА_9, державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстровим номером 1111.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судку апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_5

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, АДРЕСА_6.

Відповідач ОСОБА_3, РНОКПП 0, Київська область, смт.Коцюбинське, вул.Горького, 24.

Повне рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя В. С. Миргород