КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 356/1823/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/2557/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 26 квітня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Лялик Р.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю органу опіки і піклування про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 356/1823/16-ц № а/п 22-ц/824/2557/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Лялик Р.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 22.09.2007 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.10.2016 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, питання щодо визначення місця проживання спільної дитини не визначалось та після розірвання шлюбу виник спір щодо місця проживання дитини. Вона має всі необхідні умови для утримання та виховання доньки, для забезпечення її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вона постійно піклується про доньку та має достатній дохід для найму житла, де вона може проживати з дитиною, у разі якщо сторони не будуть проживати у спільному житлі. Відповідач негативно впливає на дитину, повідомляючи їй недостовірну інформацію про неї, налаштовує доньку проти матері, що призводить до емоційного та морального пригнічення дитини, оскільки отримавши негативну інформацію про матір вона не може порівняти неї з тим, яка її матір є в дійсності. Оскільки на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб немає, виходячи з потреб дитини, вважає, що з відповідача може бути стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від його доходу.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 26.04.2017 позов задоволено частково. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 551,20 грн судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду та визначити місце проживання дитини з ним. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував думку дитини, яка виявила бажання проживати з батьком та не навів мотивів такого неврахування думки дитини. Суд не звернув уваги на те, що позивач не має власного житла, а договір найму житла може бути розірвано в будь - який час. Позивач має незначний дохід та всі витрати на дитину несе він. Суд розглянув справу без повідомлення його про день та час розгляду справи. Судову повістку на засідання, яке відбулося 26.04.2017 він отримав лише 05.05.2017.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 31.07.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Березанського міського суду Київської області від 26.04.2017 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2018 рішення Апеляційного суду Київської області від 31.07.2017 скасоване, справу передано на новий розгляд до Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.10.2016 шлюб між сторонами розірвано.

Сторони проживають окремо. Дитина на час розгляду справи у суді першої інстанції проживала з батьком.

Позивач працює та має стабільний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно. 01.10.2016 ОСОБА_1 уклала договір найму (оренди) квартири. Заповітом від 12.06.2001 ОСОБА_7, яка проживає в м.Носівка Чернігівської області, належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, а також все інше майно, яке належить їй і на що за законом матиме право на день смерті заповіла ОСОБА_1.

18.10.2016 ОСОБА_7 надала письмову згоду (заяву) на постійне проживання та реєстрацію місця проживання своєї ОСОБА_1 разом з онукою ОСОБА_5 за місцем свого проживання.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що позивач добре відносилася до доньки, займалася її вихованням. Після розлучення позивачки з відповідачем останній створив неможливі умови для проживання разом, перешкоджає позивачці брати участь у вихованні доньки, не дозволяє спілкуватися з нею.

Представник органу опіки і піклування Березанської міської ради Київської області Верес Л.О. вказала, що при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини на засіданні комісії було видно, що на дитину чиниться тиск з боку батька та бабусі, у присутності дитини відповідач негативно відзивався про позивачку.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області від 10.11.2016 № 181 доцільним є визначення місця проживання дитини з матір`ю. У цьому висновку вказано, що зі слів матері батько погано впливає на дитину, перекладає свої обов`язки по вихованню дитини на бабусю, агресивно веде себе по відношенню до позивачки на очах у дитини. Позивач працює в ТОВ «Фора» та за місцем роботи характеризується позитивно. Батько дитини працює в ТОВ «МД ІСТЕЙТ» та за місцем роботи характеризується позитивно. Обоє батьків надали довідки з Березанського навчально-виховного комплексу (№ 120 від 27.10.2016 та № 126 від 03.11.2016), де навчається їхня донька про те, що вони постійно приймають участь у навчанні та вихованні дитини. У висновку зазначено, що ОСОБА_5 в присутності обох батьків сказала, що хоче проживати з батьком.

Задовольняючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю суд першої інстанції виходив з того, що це буде відповідати інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 цього ж Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Не може бути передано дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції доньці сторін ОСОБА_5 було повних 9 років, на час розгляду справи у апеляційному порядку дитині виповнилося 11 років.

У судовому засіданні при розгляді справи у апеляційному порядку ОСОБА_5 висловила бажання проживати разом з матір`ю. Дитина також зазначила, що вже більше року проживає разом з матір`ю, відвідує навчальний заклад та танцювальний гурток у м. Бориспіль, за місцем проживання матері. Вказала, що любить обох бітьків однаково, проте ніколи не висловлювалася про те, що бажає проживати разом з батьком.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі яких достатньо повно установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові дитини, має умови для проживання дитини. Позивач працює, та за місцем роботи характеризується позитивно.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з'являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З огляду на те, що ОСОБА_5 висловила бажання проживати разом з матір`ю колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції. До того ж згідно з висновком органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області від 10.11.2016 № 181 доцільним є визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Колегія суддів також враховує, що дитина вже більше року навчається у навчальному закладі за місцем проживання матері у м. Бориспіль та відвідує там танцювальний гурток. Зі слів дитини у неї склалися добрі стосунки з однокласниками та з дітьми , які проживають в одному з нею будинку.

При розгляді справи відповідач вказав, що не заперечує проти того, щоб дитина проживала з матір`ю за умови, що йому не будуть чинитись перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Позивач же зазначила, що ніколи не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. Дитина вказала на те, що вона вільно спілкується з батьком та не має заборони щодо такого спілкування від матері.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута у відсутність відповідача не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_5 подавав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Виходячи із встановлених у справі обставин з урахуванням думки дитини колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 11.12.2018.

Головуючий

Судді