Справа № 482/1652/18
Номер провадження 2/482/594/2018

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі : головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
У вересні 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 1, розташованого у с. Антонівка Новоодеського району Миколаївської області по вул. Радянській, укладеного 20.06.2001 р. на УТБ "Ріко-Альянс".
В обґрунтування позову послався на те, що 20 червня 2001 р. придбав у відповідача вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, уклавши договір купівлі-продажу та зареєструвавши його в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-162, проте нотаріально договір посвідчений не був у звязку із ухиленням від такого відповідачем.
Позивач стверджує, що укладена між ним та відповідачем угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому вважає її дійсною.
З огляду на викладене, позивач просить визнати договір купівлі - продажу дійсним.
Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просить про його задоволення та розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як встановлено з матеріалів справи, 20 червня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договор купівлі-продажу житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по вул. Радянській, 1 в с. Антонівка, Новоодеського району, Миколаївської області, що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу №2-162, який посвідчений на УТБ Ріко-Альянс (відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору).
Факт права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, який було нею продано позивачу, підтверджується посиланнями на правовстановлюючий документ, що зазначений в письмовому біржовому договорі купівлі-продажу будинку, а саме: на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.05.1997 року, зареєстроване Вознесенським МБТІ в книзі №1 за реєстраційним № 27 від 28.07.1997 року.
Сторони за угодою цілком виконали істотні умови договору, за яким позивачу у власність було передано вказаний житловий будинок із надвірними спорудами, а позивач передала продавцю обумовлену суму грошей.
Укладений між сторонами договір зареєстрований 26.06.2001 р. позивачем в у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації (запис у реєстрову книгу за реєстровим № 27) та ніким не оспорений.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено 20 червня 2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.
Відповідно п.п 48, 49 Наказу Міністерства ЮстиціїУкраїни від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, встановлювалися вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також наслідки щодо недотримання такої вимоги, яка тягне недійсність такого договору, передбаченого ст.47 цього Кодексу.
У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Пунктом 36 Наказу МінЮсту України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що угода про відчуження або заставу майна, яка потребує
обов'язкової нотаріальної форми, може бути посвідчена без згоди
другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа,
свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є
не спільною, а особистою власністю одного з подружжя (набуте до
реєстрації шлюбу, одержане під час шлюбу в дар або в порядку
успадкування, здійснено поділ майна, набутого під час перебування
в зареєстрованому шлюбі тощо).
Суд визнає факт того, що договір від 20.06.2001 року купівлі-продажу житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по вул. Радянській, 1, в с. Антонівка, Новоодеського району, Миколаївської області, який розташований на земельній ділянці, та складається з житлового будинку, зазначеного на плані літерою А-1, житловою площею 20,7 кв.м, літньої кухні Б-1, сарая В-1, сарая Г-1, сарая Д-1, сарая Е-1, погріба Ж-1, споруд - №1,2,3, огорожі - №4, 5, 6 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відбувся.
Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 1, по вул. Радянській в с. Антонівка Новоодеського району Миколаївської області, укладений 20 червня 2001 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 на Універсальній Товарній Біржі Ріко-Альянс і зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-162 від 20.06.2001 року, - дійсним.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_4