ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/3229/17

провадження № 22-ц/781/643/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дьомич Л.М., Чельник О.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі судді Шевченко І.М. від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 29.09.2016 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, нанесла їй тілесні ушкодження у вигляді синців та саден. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені матеріали досудового розслідування за № 000526 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Вказала, що розслідування вказаного кримінального провадження навмисно затягується, не проводяться необхідні слідчі дії. 18.01.2017 року вона звернулася із заявами до начальника Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області та начальника Олександрівського відділу Знамянської місцевої прокуратури з проханням повідомити про хід розслідування та нагадати про те, що кримінальні провадження повинні розглядуватися. Однак, відповіді надано не було, тому вона 05.04.2017 року звернулася із скаргою на бездіяльність слідчого до Олександрівського районного суду Кіровоградської області. За результатами розгляду даної скарги було постановлено ухвалу від 07.04.2017 року про її задоволення, визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Подальша бездіяльність слідчого спонукали її повторно звернутися зі скаргою до суду і ухвалою суду від 05.05.2017 року її скарга була задоволена.

Посилаючись на те, що затягування та неналежне проведення розслідування кримінального провадження завдало їй моральних страждань, які полягають у відчутті відчаю, страху, сорому, приниженню, неможливістю продовжувати активне життя, а також погіршенням стану здоровя, просила визнати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області таким, що завдало їй моральну шкоду у період з 08.04.2015 року по 03.05.2017 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000526, стягнути з спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на обставини викладені у позовній заяві, а також на те, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які підтверджують факт бездіяльності слідчих органів відповідача при досудовому розслідуванні кримінального провадження. З цих підстав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У порядку статті 360 ЦПК України Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Враховуючи вказане, а також те, що явка сторін в судове засідання апеляційного суду не є обовязковою, колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги до відповідачів, не надано належних доказів, що підтверджують отримання нею моральної шкоди, спричиненої правоохоронними органами. З аргументів та доданих до позовної заяви доказів, не доведено права на отримання моральної шкоди за вимогами цивільного законодавства та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури та суду».

ОСОБА_1 обґрунтовує завдання їй моральної шкоди, що виразилася в порушенні нормальних життєвих звязків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, за яких моральні страждання лише збільшуються, бездіяльністю слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 29.09.2016 року за ч.1 ст.125 КК України, - в частині не належного виконання ухвал слідчого судді, визначаючи при цьому конкретний період заподіяння моральної шкоди, а саме: з 08.04.2015 року по 03.05.2017 року, не обґрунтовуючи цей період та не зазначаючи, з яких міркувань вона виходила щодо визначення цього періоду.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи заподіяння їй моральних страждань, за яких загострилися хвороби і вона неодноразово потрапляла до лікарні та на лікування нею понесені витрати на закупівлю медикаментів в сумі 5000 грн., в порядку ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами вказаних нею обставин.

Також суд не погодився з тим, що ухвалами слідчих суддів в законом порядку встановлено незаконність дій або незаконну чи протиправну бездіяльність слідчого. Послався на те, що в ухвалах слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області, зазначено про бездіяльність слідчих в частині неналежного виконання ухвал слідчого судді від 07.04.2017 року та 05.05.2017 року, але таку бездіяльність не визнано неправомірною, протиправною чи незаконною. Тобто, слідчим суддею жодною ухвалою не було визнано бездіяльність слідчих такою, що порушила права ОСОБА_1

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 20.09.2016 року внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_1, згідно якого 29.09.2016 року близько 18-00 ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі, що знаходиться АДРЕСА_2 селища Олександрівка, Олександрівського району Кіровоградської області і належить ОСОБА_3, нанесла їй тілесні ушкодження у вигляді синців та саден.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2017 року (справа № 397/436/16-к) визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 29.09.2016 року за ч.1 ст.125 КК України, зобовязано слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, що не були зазначені у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2017 року (справа № 397/436/16-к) визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 29.09.2016 року за ч.1 ст.125 КК України, зобовязанослідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_4 організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, що не були зазначені у мотивувальній частині ухвали.

Отже, вказаними ухвалами встановлено факт бездіяльності слідчого Синівського В.І. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження за № 0000526 від 29.09.2016 року.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» та ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого ЗУ «Про міліцію» втратив чинність, і міліція і Національна поліція є органом виконавчої влади.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 про спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, викликаних неправомірною бездіяльністю щодо її заяви про скоєння злочину, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності слідчих при розгляді її заяв та клопотань у кримінальному провадженні № 000526 та з урахуванням вимог розумності і справедливості, колегія суддів визначає розмір компенсації в сумі 1000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент. номер НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, із держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08.06.2018 року.

Головуючий:

Судді: