Ухвала

11 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/21377/16-ц

провадження № 61-19245 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та додаткових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 8 тис. грн щомісяця, починаючи з 08 червня 2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на утримання ОСОБА_3 за період з квітня 2014 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 39 590 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, у якій заявник просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 02 червня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, уточнити клопотання щодо оскаржуваних рішень та надати уточнену редакцію касаційної скарги згідно кількості учасників справи.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду ОСОБА_1 надані квитанція про сплату судового збору та уточнена редакція касаційної скарги згідно кількості учасників у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року причина пропуску строку на касаційне оскарження, наведена у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження визнана неповажною, продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги з вимогою звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому навести інші підстави для поновлення такого строку та надати докази для їх підтвердження.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому зазначила, що ухвалу суду апеляційної інстанції вона отримала 12 лютого 2018 року, що підтверджується копією розписки про отримання ухвали, та у тридцятиденний строк, як вважає заявник, згідно діючого ЦПК України, подала касаційну скаргу до Верховного Суду, а саме 13 березня 2018 року.

Вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки згідно зі статтею 325 ЦПК України 2004 року (у редакції на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції,) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду, а не тридцяти, як вказує у своєму клопотанні заявник,а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до вимог частини третьої статті 328 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна норма міститься у статті 393 ЦПК України.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryovv. Ukraine).

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року вказані заявником підстави було визнано неповажними, а знову наведені причини для поновлення строку на касаційне оскарження є недостатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, клопотанняОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтоване.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, частиною третьою

статті 328 ЦПК України 2004 року, пунктом 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта