Справа № 204/623/18
Провадження № 2/204/645/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі Федишині Р.Ф.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

29 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину. Просив стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на його користь додаткові витрати на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 3803 грн. 52 коп. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_3 з 31 жовтня 2008 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року їх шлюб був розірваний. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. 11 листопада 2014 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на «Плоткіну». 03 червня 2014 року між сторонами був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 1007. Згідно умов цього договору місце проживання дитини визначено разом з батьком - ОСОБА_2 за місцем його помешкання та реєстрації: АДРЕСА_2. В червні 2014 року відповідачка виїхала спочатку до Росії, де зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, а потім до країни Ізраїль, де мешкає на теперішній час за адресою: АДРЕСА_3. Після виїзду за межі України в 2014 році відповідачка відмовилась від матеріального забезпечення 5-ти річного сина ОСОБА_8, переклавши цей обовязок повністю на нього. У квітні 2015 року він звернувся до суду із заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року його позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_4 на його користь на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 14 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів був визначений з урахуванням того факту, підтвердженого належними доказами, що відповідачка, працюючи прибиральницею, отримує в Ізраїлі постійний дохід в розмірі, що становить по курсу НБУ 11307 грн. 60 коп. на місяць. Виконавчий лист №2/204/1415/15 виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська знаходиться на виконанні в Чечелівському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра з 20 жовтня 2016 року, де відкрите виконавче провадження №52829637. ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. навчається в середній школі №62 в м. Дніпрі. Помітивши його захоплення у 2016 році спортом і певні здібності у цьому напрямку, з метою подальшого розвитку, він почав відвідувати «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА». 22 січня 2017 року під час виконання кваліфікаційних норм з програми «САКУРА» ОСОБА_5 отримав ступінь 10кю, 19 березня 2017 року 9кю. Щомісяця вартість відвідування «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА» становить 250 грн. Витрати на спеціальний одяг та обладнання для зайняття у центрі «САКУРА» складає 985 грн. На сьогоднішній день їх син навчається другий рік, фактично ним було внесена оплата 3110 грн. На медичне лікування ОСОБА_5 в період з 31.05.2017 року по 30.08.2017 року витрати склали 2762 грн. 04 коп. На день подання позову фактично зазначені додаткові витрати на дитину складають 6857 грн. 04 коп., передбачуваними витратами за заняття у центрі «САКУРА» за лютий 2018 року 250 грн., березень 2018 250 грн., квітень 2018 року 250 грн. є сума 750 грн. Разом сума фактично понесених, а також передбачуваних додаткових витрат на ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. складає 7607 грн. 04 коп.

20 березня 2018 року представник відповідачки ОСОБА_9 у судовому засіданні надала відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат відмовити в повному обсязі. Зазначила, позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі, вважає позовну заяву підставною виходячи з наступного. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_4 сплачує аліменти щомісяця в розмірі 1500 грн. 00 коп., що є значно більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину 8 років (прожитковий мінімум складає 1860 грн. на місяць). Дитина навчається у школі на бюджетній основі, також знаходиться на обліку в бюджетній поліклініці, про що сам позивач надає довідку до матеріалів справи. В позові, а також з матеріалів справи не вбачається необхідність позивача звертатись за ДОДАТКОВИМИ консультативними послугами лікаря до платної клініки. Незрозуміло, чому позивач не звернувся до поліклініки та до дільничного лікаря. Тобто, позивачем не надано підтвердження таких додаткових витрат та їх підставність і обґрунтованість. Витрати на форму дитини, про які йдеться в позовній заяві також не є додатковими витратами, так як з чеків вбачається, що це не спеціальна форма, а просто одежа для спорту, яку можливо використовувати як на фізкультурі в школі, так і в повсякденному житті і які входять до звичайного забезпечення гармонічного розвитку дитини, про який йдеться в ч. 2 ст. 182 СК України, і грошові кошти на такий розвиток позивач отримує від відповідача в якості аліментів. Щодо грошових коштів, які сплачує позивач на рахунок ДО ДГОФСЄ Сакура то з квитанцій вбачається, що оплата здійснюється позивачем як добровільне пожертвування на адресу ДО ДГОФСЄ Сакура - з даних квитанцій не вбачається, що оплата здійснюється за додаткове виховання дитини, тому платіжні документи про добровільні пожертви не є доказом оплати витрат, які позивач несе на дитину, так як в квитанціях про дитину, або про послуги, які отримуються в рахунок дитини взагалі не йдеться. Крім того, ОСОБА_4 добровільно здійснювала виплати по аліментам на р/р 868300, відкритий в ПАТ «Приватбанк» на імя дитини - ОСОБА_5, та саме цей рахунок 21 вересня 2016 року в переписці ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4, куди остання і здійснювала виплати по аліментам через свого представника, так як не мала змоги здійснювати виплати особисто у звязку з проживанням в Ізраїлі. На цей рахунок були здійснені платежі представником ОСОБА_4 - ОСОБА_10 за серпень 2016 року в розмірі 5000 грн., листопад 2016 в розмірі 2500 грн., березень 2017 в розмірі 2685 грн., в загальному розмірі 10185 грн. Дані грошові кошти не були враховані до суми аліментів, однак були отримані і витрачені позивачем, так як знаходились на картці дитини. Крім того, ОСОБА_4здійснювала також витрати на іграшки, на одяг на дитину на суму 8979 грн. Дана сума спочатку була врахована в суму аліментів, однак після того як ОСОБА_2, заперечив проти зарахування куплених відповідачем для дитини речей в рахунок стягнутих аліментів, сума 8979 грн. були вираховані, однак по факту залишилась оплаченою відповідачем на користь дитини. ОСОБА_2, який ніяким чином не вказує, чи є він сам працевлаштованою особою і отримує взагалі які небудь доходи, вважає за доцільне в своїй позовній заяві вказувати на те, що батьки ОСОБА_4 які є пенсіонерами літають до доньки в гості або те, що її нинішній чоловік є працевлаштованою особою в Ізраїлі. При цьому, ОСОБА_2 навмисне нібито забуває, що у ОСОБА_4 є ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_11 (03.11.2001р.н.), який проживає з нею і знаходиться повністю в неї на утриманні.

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив. Зазначив, 28 березня 2018 року ним було отримано листа від пані ОСОБА_12 з вкладенням до нього Відзиву (без вказаної дати складання) на позовну заяву. Відзив складений на двох аркушах паперу, окрім цього більше не містить жодного додатку чи доказу (Додаток №1), тож відзив не визнаю у повному обсязі, і вважаю за необхідним його відхилити з таких причин. ОСОБА_4 фактично залишила дитину у 2013 році та самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків, що підтверджується Висновком Органу опіки та піклування вих. № 1676 від 07.09.2015 року у якому чітко зазначено, що вона у вихованні дитини не приймає участі, не цікавиться її здоров'ям, матеріально не допомагає, а також вих. Чечелівського ВП №45.6/4408 від 01.06.2017 року, згідно якого працівниками ювенальної поліції була проведена профілактична бесіда з метою виконання нею батьківських обовязків та попереджена про адміністративну відповідальність згідно ст. 184 КУпАП України. У відзиву зазначено, що ОСОБА_4 сплачує аліменти щомісяця на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, чим вводить суд в оману, що підтверджується наступними офіційними документами: вих. Чечелівського ВДВС №7036/07 від 16.05.2017р., згідно якого заборгованість станом на 01.05.2017 року складає 37500 грн., та жодної сплати протягом 25 місяців; особистою розпискою ОСОБА_4 від 24.05.2017 року щодо обізнаності про заборгованість з аліментів та зобовязання погасити до кінця 2017 року; вих. Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській №45-6/К-109 від 10.10.2017р., про відкриття кримінального провадження № 0002019, щодо умисної несплати ОСОБА_4 аліментів на утримання свого сина ОСОБА_5, 25.04.2009р.н.; розрахунок заборгованості з аліментів, якій був отриманий під особистий підпис ОСОБА_12, згідно якого заборгованість станом на 18.01.2018р. складає - 10587 грн., - вих. Чечелівського ВДВС №7661 від 18.01.2018року; розрахунком заборгованості з аліментів, згідно якого заборгованість станом на 01.02.2018р. складає 12700 грн.; вих. Чечелівського ВДВС № 232 від 07.02.2018р., який підтверджує, що ОСОБА_4 не виконала зобовязання надані нею особисто у розписці від 24 травня 2017 року, щодо погашення заборгованості з виплати аліментів у повному обсязі до кінця 2017 року; вих. Чечелівського ВДВС № 239 від 08.02.2018р., щодо наявності заборгованості із сплати аліментів боржником ОСОБА_4 у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці у кожному місяці в періоди з липня 2015 року по січень 2018 року; вих. Чечелівського ВДВС №372 від 03.03.2018р., який підтверджує не виконання ОСОБА_4 рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/2372/15-ц щодо сплати щомісяця аліментів; навіть після його письмового звернення до ОСОБА_4 заборгованість з аліментів не була погашена; витягом з Єдиного реєстру боржників, щодо невиконання ОСОБА_4 відкритих виконавчих проваджень; вих. Чечелівського ВДВС №238 від 08.02.2018р., який підтверджує не виконання ОСОБА_4 рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/8019/16-ц щодо сплати заборгованості з аліментів у розмірі 18877 грн. та пені у розмірі 5738 грн. за прострочення сплати аліментів; рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/8019/16-ц про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів встановлено, що під час розгляду справи №204/2372/15-ц про стягнення з відповідача аліментів, ОСОБА_4 та ії представник були обізнані про судові рішення по справі і у суді першої інстанції і у апеляційному суді, а отже достовірно знали про ухвалене судом рішення і про обовязок відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно з 14 квітня 2015 року. Факт обізнаності про рішення суду не заперечувався і самим відповідачем та його представником. За таких обставин суд прийшов до висновку, що прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача. Позивач як батько повинен вжити всіх необхідних заходів стосовно захисту здоровя дитини якою він опікуюсь з моменту народження. Тож необхідність звернутися до платної клініки була вимушена, в зв'язку з знаходженням у відпустці лікаря в державній клініці та не можливістю надання дитині необхідної первинної медичної допомоги в звязку з його поганим самопочуттям, що підтверджується відповідним висновком. У відзиві відповідача зазначено, що захист для ніг, бандаж, перчатки та інше не є додатковими витратами, а просто одежа для спорту, яку можливо використовувати в повсякденному житті. На такий аргумент заперечую в повному обсязі, оскільки додатковий розвиток дитини є важливим аспектом самоствердження дитини як особистості і забороняти дитині відвідувати бажані для нього гуртки є недопустимим у вихованні та розвитку хлопчика. Стосовно пожертвування на рахунок ДО ДГОФСЄ Сакура, позивачем надано всі необхідні докази у вигляді посвідки ОСОБА_5Д,. щодо відвідування «Детского центра восточных єдиноборств САКУРА» та лист зі школи, в яких чітко зазначено, що саме ОСОБА_5 відвідує гурток, і має певні вже досягнення. Щодо того, що ОСОБА_4 добровільно сплачувала аліменти на імя ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. через свого представника ОСОБА_10 за серпень 2016 року в розмірі 5000 грн., листопад 2016 року в розмірі 2500 грн., березень 2017 року в розмірі 2685 грн., зазначаю наступне: у відзиві не надано жодних доказів які відповідають вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, щодо того що дані платежі зроблені особисто ОСОБА_10, що отримувач грошових коштів є ОСОБА_5, 25.04.2009р.н., а також відсутня жодна інформація щодо призначення платежів, а саме - аліменти або додаткові витрати. Додатково звертає увагу, що не представлено жодних доказів, що ним були отримані та витрачені дані грошові кошти, в звязку з чим, дані письмові висловлювання пані ОСОБА_12 згідно ЦПК України повинні ґрунтуватися на доказах, а не на її власних припущеннях. Щодо того, що ОСОБА_4 здійснювала також витрати на іграшки, на одяг на дитину у вигляді сплати аліментів у твердій грошовій сумі на суму 8979 грн. зазначає наступне: згідно рішення суду про яке ОСОБА_4 була обізнана, аліменти сплачується у твердій грошовій сумі, а не у натуральній формі, єдина причина з якої ОСОБА_4 надала копії даних квитанцій до ВДВС - є зменшення розміру заборгованості та уникнення відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів; жодних підтверджуючих документів (розписки тощо), щодо отримання ним або дитиною товарів на суму 8979 грн., до відзиву не надано. Також ці факти, на які посилається пані ОСОБА_9 у відзиві розглядалися Апеляційним судом Дніпропетровської області ще в провадженні №22-ц/774/5837/17 де було встановлено в судовому порядку, що фактів що саме на таку суму було передано речей які були отримані у належний спосіб не надано. Будь яких доказів, щодо того, що ще один син ОСОБА_4 ОСОБА_11, 03.11.2001р.н. станом на 2018 рік проживає разом з нею до відзиву не надано, дані письмові висловлювання пані ОСОБА_12 згідно ЦПК України повинні ґрунтуватися на доказах, а не на її власних припущеннях. Щодо того, що ще один син ОСОБА_4 ОСОБА_11 знаходиться повністю в неї на утриманні не відповідає дійсності та ОСОБА_4 вводить суд в оману, що підтверджується наступним. Відповідно заяви ОСОБА_4 (ОСОБА_3) по справі №204/1308/2014-ц, вбачається, що ОСОБА_4 щомісячно отримує аліменти на свого першого сина ОСОБА_11, 03.11.2001р.н., а також чітко зазначено, що їй допомагають батьки пересилаючи грошові перекази. Ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 грудня 2010 року з якої вбачається наступний правовий висновок: участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору".

16 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив, до відповіді на відзив від 01.04.2018 року (який був йому надіслано з порушеннями ст. 178 ЦПК України). Зазначив, ним було отримано відзив на позовну заяву з Красногвардійського районного суду з додатками до нього - 4 аркуші з копіями квитанцій. Відзив не визнає у повному обсязі, і вважає за необхідним його відхилити з таких причин. У відзиву зазначено, що представником ОСОБА_4 ОСОБА_10 були здійснені платежі за серпень 2016 року в розмірі 5000 грн., листопад 2016 в розмірі 2500 грн., але у даних копіях квитанцій відсутня жодна інформація про платника, отримувача, а також призначення платежу. У копії квитанції за березень 2017 року в розмірі 2680 грн. зазначено платник ОСОБА_5, отримувач ОСОБА_5, призначені платежу - надходження готівки за платіжними картками. Не надано жодних доказів які відповідають вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, щодо того що дані платежі зроблені особисто ОСОБА_10, а також відсутні докази повноважень ОСОБА_10 від імені ОСОБА_4 сплачувати додаткові витрати на дитину у періоди зазначені у копіях квитанцій. Дані письмові висловлювання пані ОСОБА_12 згідно ст. 81 ЦПК України повинні грунтуватися на доказах, а не на її власних припущеннях. У відзиву зазначено, що ОСОБА_4М здійснювала додаткові витрати дитину на суму 8979 грн., на що заперечує в повному обсязі, в зв'язку з тим, що відповідачем не надано жодних доказів (довіреність про отримання тощо), які відповідають вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, щодо того, що одяг та послуги були отримані малолітньою дитиною ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. або ним особисто. Згідно довідки з лікарні вих. №442 від 20.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. не призначались: гексаспрей спрей оромук, ринофлуімуцил аерозоль назальний, обстеження на алерго пробу (харчова панель 2), антітела Ig Е, шоколад, антітела Ig Е, але відповідач через свого представника стверджує, що витратила 235 грн. 75 коп. та 725 грн. відповідно на дані ліки та послуги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та представник відповідачки у судове засідання не зявилися. Про день та час розгляд справи представник відповідачки повідомлялася в установленому законом порядку. Жодних клопотань до суду від відповідачки та представника відповідачки не заявлено.

Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 31 жовтня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що визнано сторонами у справі.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 226832, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що 06 травня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 451 (а. с. 4), а також визнано сторонами у справі.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 11 листопада 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданим Адміністрацією муніципальної освіти ЗАТО Комаровський Оренбурзької області, про що 11 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис № 64, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 було присвоєне прізвище ОСОБА_6 (а. с. 13).

03 червня 2014 року між сторонами був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 1007 (а. с. 5).

Згідно з п. 2 вказаного договору місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за домовленістю батьків визначено зі позивачем - його батьком за адресою реєстрації місця проживання.

20 жовтня 2016 року за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/2372/15-ц виданий виконавчий лист на підставі якого державним виконавцем Красногвардійської виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_13 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52829637 від 07 листопада 2016 року (а. с. 3).

ОСОБА_5, 25.04.2009р.н., навчається в Комунальному закладі освіти Середня загально освітня школа № 62 Дніпровської міської ради, навчається у школі з 01.09.2016 року (а. с. 17).

Окрім того, ОСОБА_5, 25.04.2009р.н., відвідує «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА» де має півні досягнення, 22 січня 2017 року під час виконання кваліфікаційних норм з програми «САКУРА» ОСОБА_5 отримав ступінь 10кю, 19 березня 2017 року 9кю. (а. с. 18).

Щомісяця вартість відвідування «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА» становить 250 грн.

На день подання позову ОСОБА_5, 25.04.2009р.н., відвідує «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА» другий рік, фактично ОСОБА_2 було внесена оплата 3110 грн., що підтверджується платіжними дорученнями на суму 3110 грн. (а. с. 19 - 25).

Витрати на спеціальний одяг та обладнання для зайняття у «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА», які поніс ОСОБА_2 складають - 985 грн., що підтверджується товарними чеками на суму 985 грн. (а. с. 34, 35).

ОСОБА_2 з 31 травня 2017 року по 30 серпня 2017 витрачено на медичне лікування ОСОБА_5, 25.04.2009р.н., 2762 грн. 04 коп., що підтверджується квитанціями та рахунками-фактури на суму 2762 грн. 04 коп. (а. с. 26 - 33).

На день подання позову фактично зазначені додаткові витрати на дитину складають 6857 грн. 04 коп., передбачуваними витратами за заняття у «Детский центр восточних єдиноборств САКУРА» за лютий 2018 року 250 грн., березень 2018 250 грн., квітень 2018 року 250 грн. є сума 750 грн.

Разом сума фактично понесених, а також передбачуваних додаткових витрат на ОСОБА_5, 25.04.2009р.н. складає 7607 грн. 04 коп.

Згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачка зобовязана брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані розвитком здібностей, хворобою, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені додаткові витрати повязані із лікуванням та розвитком здібностей дитини в розмірі 3803 грн. 52 коп. від загальної суми, яку позивач самостійно поніс в розмірі 7607 грн. 04 коп.

Суд критично ставиться до заперечень відповідачки про те, що вона у достатній кількості сплачує аліменти, щомісяця в розмірі 1500 грн., також здійснює платежі поза сумою стягнутих аліментів, а також здійснює витрати на іграшки та одяг на дитину, оскільки участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наразі у позивача наявні підстави для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, враховуючи пояснення представника позивача у справі, а також відповідь на відзив представника відповідачки, обставини справи та надані докази учасниками процесу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у сумі 3803 грн. 52 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 4, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) додаткові витрати на дитину у сумі 3803 грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, адреса: 49089, квартира АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Нізік