АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/309/18 Справа № 207/1116/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування», третя особа ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПрАТ «СК «Дніпроінмед», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилалася на те, що 13 березня 2013 року о 13.10 годині у м.Дніпродзержинську по вул.Бесєдова з вини ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої зазнав пошкодження автомобіль ВАЗ-2107 державний номер НОМЕР_1, який належить їй на праві власності та яким по довіреності керував ОСОБА_4 Щодо ОСОБА_3 було порушено кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 червня 2013 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 було закрито, звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям. Позов Дніпродзержинської міської лікарні швидкої допомоги був залишений без розгляду. ОСОБА_3 не були відшкодовані спричинені їй збитки у зв'язку з пошкодженням її автомобіля. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 9481500 її автомобіль був застрахований у відповідача. Відповідачу для визначення розміру заподіяної власнику транспортного засобу шкоди був наданий автомобіль. Автомобіль представником відповідача був оглянутий і були зроблені відповідні записи для звіту стосовно визначення спричиненої матеріальної шкоди. Відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування стосовно пошкодженого автомобіля. Однак, у виплаті страхових виплат було відмовлено. Вона надала відповідачу пошкоджений автомобіль для огляду. Відповідачу також були надані всі документи по страховій справі. Однак, відповідач не бажає нараховувати суму страхової виплати та її виплачувати в якості страхового відшкодування. Відповідач не бажає визнавати подію, яка мала місце 13 березня 2013 року, страховим випадком відповідно до полісу АВ № 9481500 та добровільно відшкодовувати спричинену у зв'язку з пошкодженням автомобіля шкоду. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду становить 50000 грн. Франшиза, частина збитків, що страховиком не відшкодовується складає 1000 грн. Вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати їй 49000 грн. за пошкодження її автомобіля. Крім того, у зв'язку з винними та неправомірними діями ОСОБА_3 їй була завдана і моральна шкода. Внаслідок пошкодження автомобіля вона зазначала переживань та страждань стосовно відновлення автомобіля, була позбавлена можливості користуватись автомобілем, змушена витрачати значний час для пересування громадським транспортом, був змінений її звичний робочий день, пошкодження її автомобіля спричинило незручності та проблеми на роботі. У зв'язку з викладеним, позивач просила стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на її користь 49000 грн. страхового відшкодування у вигляді заподіяної їй матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням автомобіля та стягнути з ОСОБА_3 10000 грн. у рахунок спричиненої моральної шкоди.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто з ПрАТ «СК «Дніпроінмед»: 49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська № 21, к. 307, , на користь ОСОБА_2 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди - 49 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Відповідно до наказу №5/К від 10 лютого 2016 року найменування ПрАТ «СК «Дніпроінмед» змінено на - ПрАТ СК «Дім страхування» (т.1 а.с.156).

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Дім страхування» просить рішення суду від 18 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року, 13 березня 2013 року о 13.00 годин, ОСОБА_3 керуючи технічно справним легковим автомобілем «ДЄУ Ланос» державний номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6, здійснював рух по вул.Матросова з боку пр.Аношкіна в бік вулиці 8 Березня у м.Дніпродзержинську. Під'їжджаючи до перехрестя вул.Матросова з вул.Беседова у м.Дніпродзержинську, перед яким, по ходу руху ОСОБА_3, встановлений дорожній знак пріоритету 2.1. «Поступитися дорогою», тому обвинуваченому як водієві механічного транспортного засобу необхідно було стежити за розвитком дорожньої обстановки та можливими її змінами, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху України». Однак, у порушення п.16.11 «Правил дорожнього руху України» ОСОБА_3, усвідомлюючи , що знаходиться на другорядній дорозі, не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, не маючи перешкод ні технічного ні механічного характеру, при необмеженій видимості, своєчасно не виявив, що по головній дорозі - по вул.Беседова рухається автомобіль ВАЗ-2107 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4,що рухався по частині вул.Беседова , з боку вул.Ватутіна у напрямку вищезгаданого перехрестя, зі швидкістю 50-55км/годину, і допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4 При зіткненні автомобілів водієві ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судової медичної експертизи №286Е від 25 березня 2013 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, тому що викликали тривалий розлад здоров'я, більше 21 доби; пасажиру автомобілю ВАЗ 2107 - ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судової медичної експертизи №287Е від 25 березня 2013року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Спричинення потерпілому ОСОБА_4 ушкоджень середньої тяжкості знаходяться у прямому причинному зв'язку з порушенням ОСОБА_3 вимог п.16.11 «Правил дорожнього руху України». Своїми діями, які пов'язані з порушенням правил безпеки дорожнього руху, особою , яка керувала транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. (а.с.9, 10). Вказаною ухвалою суду від 18 червня 2013 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 було закрито, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям.

Також з цієї ухвали суду вбачається, що ОСОБА_3 були відшкодовані ОСОБА_4 збитки у зв'язку з пошкодженням здоров'я та знаходженням його на стаціонарному лікуванні у Дніпродзержинській міській лікарні швидкої допомоги у сумі 4 016 грн. 83 коп. (т.1 а.с.9).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом першої інстанції було оглянуто матеріали кримінального провадження, зокрема, поліс №АЕ/1400873 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 грудня 2012 року строк дії якого з 18 грудня 2012 року по 17 грудня 2013 року та з якого вбачається, що страховий ліміт складає 50000 грн., франшиза - 1000 грн.

29 листопада 2013 року потерпілий ОСОБА_4 звертався із заявою до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» про страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням 13 березня 2013 року у результаті ДТП автомобіля ВАЗ-2107 державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності, просив надати висновок спеціаліста про збитки, заподіяні транспортному засобу, який здійснював огляд транспортного засобу (т.1 а.с.14,15).

Листом за вих.№2914 від 24 грудня 2013 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед» було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 з тих підстав, що потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального порядку до ОСОБА_3 не має, матеріальні збитки та моральну шкоду йому відшкодовано (т.1 а.с.17).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнувши з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди -

49 000 грн., суд першої інстанції посилався на те, що дані вимоги не були предметом розгляду у кримінальному провадженні та підлягають відшкодуванню страховою компанією, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Положеннями ст. ст. 1166, 1188 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року, яка набрала законної сили, вбачається, 13 березня 2013 року о 13.00 годин, ОСОБА_3 керуючи технічно справним легковим автомобілем «ДЄУ Ланос» державний номер НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6, здійснював рух по вул.Матросова з боку пр.Аношкіна в бік вулиці 8 Березня у м. Дніпродзержинську. Під'їжджаючи до перехрестя вул.Матросова з вул.Беседова у м.Дніпродзержинську, перед яким, по ходу руху ОСОБА_3, встановлений дорожній знак пріоритету 2.1. «Поступитися дорогою», тому обвинуваченому як водієві механічного транспортного засобу необхідно було стежити за розвитком дорожньої обстановки та можливими її змінами, тобто діяти у відповідності з вимогами п.16.11 «Правил дорожнього руху України». Однак, у порушення п.16.11 «Правил дорожнього руху України» ОСОБА_3, усвідомлюючи , що знаходиться на другорядній дорозі, не переконався у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, не маючи перешкод ні технічного ні механічного характеру, при необмеженій видимості, своєчасно не виявив, що по головній дорозі - по вул.Беседова рухається автомобіль ВАЗ-2107 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4,що рухався по частині вул.Беседова, з боку вул.Ватутіна у напрямку вищезгаданого перехрестя, зі швидкістю 50-55 км/годину, і допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4 При зіткненні автомобілів водієві ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судової медичної експертизи №286Е від 25 березня 2013 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, тому що викликали тривалий розлад здоров'я, більше 21 доби; пасажиру автомобілю ВАЗ 2107 - ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, які згідно з висновком судової медичної експертизи №287Е від 25 березня 2013року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Спричинення потерпілому ОСОБА_4 ушкоджень середньої тяжкості знаходяться у прямому причинному зв'язку з порушенням ОСОБА_3 вимог п.16.11 «Правил дорожнього руху України». Своїми діями, які пов'язані з порушенням правил безпеки дорожнього руху, особою , яка керувала транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. (а.с.9, 10). Вказаною ухвалою суду від 18 червня 2013 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 було закрито, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям (т.1 а.с.9, 10).

ОСОБА_3 були відшкодовані потерпілому ОСОБА_4 збитки у зв'язку з пошкодженням здоров'я та знаходженням його на стаціонарному лікуванні у Дніпродзержинській міській лікарні швидкої допомоги у сумі 4 016 грн. 83 коп. (а.с.9).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля ВАЗ-2107 номерний знак НОМЕР_1, яким на момент ДТП керував ОСОБА_4, є позивач ОСОБА_2 (т.1 а.с.8).

29 листопада 2013 року із заявою до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» про страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням 13 березня 2013 року у результаті ДТП автомобіля ВАЗ-2107 державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності, ОСОБА_2, звернувся потерпілий ОСОБА_4 та просив надати висновок спеціаліста про збитки, заподіяні транспортному засобу (т.1 а.с.14, 15).

Листом за вих. №2914 від 24 грудня 2013 року ПрАТ «СК «Дніпроінмед» було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 з тих підстав, що потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального порядку до ОСОБА_3 не має, що матеріальні збитки та моральну шкоду йому відшкодовано (т.1 а.с.17).

До апеляційного суду позивач надала копію заяви від її імені на адресу ПрАТ «СК «Дніпроінмед» від 29 листопада 2013 року про страхове відшкодування, однак слід зазначити належних доказів про отримання такої заяви позивача страховою компанією суду надано не було (т.1 а.с.167, 168).

Відповідь страхової компанії на вказану заяву позивача в матеріалах справи відсутня.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9481500 від 21 жовтня 2012 року, страховиком є ПрАТ «СК «Дніпроінмед», а страхувальником - ОСОБА_6. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_2. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн. (т.1 а.с.202).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 просила стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на її користь 49 000 грн. страхового відшкодування у вигляді заподіяної їй матеріальної шкоди, у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля (т.1 а.с. 93, 94).

Відповідно до наказу №5/К від 10 лютого 2016 року найменування ПрАТ «СК «Дніпроінмед» змінено на ПрАТ СК «Дім страхування» (т.1 а.с.156).

Апеляційним судом витребувалися матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України та оглядалися в судовому засіданні (т.1 а.с.228, 229).

В матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні докази на підтвердження спричинення позивачу ОСОБА_2, як власнику пошкодженого автомобіля в результаті ДТП матеріальної шкоди саме на суму 49 000 грн.

Апеляційним судом витребувалися із страхової компанії матеріали страхової справи з приводу вищевказаної ДТП (т.1.а.с.241, 242).

З матеріалів страхової справи вбачається, що сума спричиненої шкоди позивачу ОСОБА_2, як власнику пошкодженого автомобіля в результаті ДТП, у встановленому законом порядку не визначалася. Експертне дослідження на предмет визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 в результаті ДТП в матеріалах страхової справи відсутнє (т.2 а.с.2-34).

Крім того, в матеріалах страхової справи відсутня заява позивача ОСОБА_2 до страхової компанії про виплату їй страхового відшкодування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем було надано до Апеляційного суду копію акта виконаних робіт від 10 липня 2013 року ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 51 840 грн. ремонту та заміни запчастин автомобіля ВАЗ 2107 держаний номер НОМЕР_1 та дефектний акт (т.1 а.с.183, 184, т.2 а.с.41).

Страхова компанія в своїй апеляційній скарзі не погоджувалися із розміром зазначених позивачем спричиненої матеріальної шкоди, вказавши, що позивач ОСОБА_2 взагалі не зверталася до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та така шкода не була встановлена у визначеному законом порядку.

Слід зазначити, експертне дослідження на предмет визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті ДТП не проводилося.

В судових засіданнях в Апеляційному суді неодноразово на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для встановлення дійсного розміру шкоди, спричиненої в результаті ДТП позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля, однак клопотань про призначення відповідної експертизи від учасників справи до суду не надходило.

Отже, позивачем не було доведено належним чином спричинення їй матеріальної шкоди в результаті ДТП саме на вказану у позовній заяві суму, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження визначення суми завданої їй матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу в результаті ДТП .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Дім Страхування» слід задовольнити частково в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Дім Страхування».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» - задовольнити частково.

Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування», третя особа ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди - скасувати частково в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди 49 000 грн. та 243 грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування», третя особа ОСОБА_3 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді