ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Провадження № 22-ц/807/434/18 Суддя-доповідач Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_6, дядько позивача. Інших родичів ОСОБА_6, крім позивача, не мав. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, а також будинок. 13 червня 2017 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. із заявою про прийняття спадщини. 1 вересня 2017 р. позивач звернувся до цього ж нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою приватного нотаріуса від 1 вересня 2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки 27 червня 2017 р. надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 20 жовтня 2015 р. приватним нотаріусом Корнієнко Я.С, що є підставою для усунення спадкоємців за законом.

Позивач вказує на недійсність вищевказаного заповіту, оскільки ОСОБА_3 є невідомою особою, не доводиться родичем, ніяких стосунків із померлим не мав. Тому вважає, що заповіт не відповідав внутрішній волі ОСОБА_6, та міг бути складений під впливом обману, помилки або насильства. Крім того, в межах кримінального провадження № 00004514 було виявлено факт заволодіння шахрайським шляхом правом на майно ОСОБА_6

Зазначав, що заповіт складався в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були запрошені ніби то ОСОБА_6 У зв'язку із вадами зору, на особисте прохання заповідача, заповіт підписано ОСОБА_9 Разом із тим, ОСОБА_6 не був знайомий із вказаними особами, крім того, ніколи не мав вад зору, не користувався окулярами.

Також вказував, що приблизно на початку жовтня 2015 р. ОСОБА_6 зазначав про викрадення в нього паспорта громадянина України, також деякий час ОСОБА_6 був відсутній за місцем мешкання, оголошувався в розшук. За часом заповіт був складений саме у той період, що надає підстави припускати, що заповіт складено під тиском, під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Позивач зазначав, що в силу ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним, проте, відновити порушене право позивача можливо лише шляхом визнання заповіту недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, просив визнати заповіт ОСОБА_6, посвідчений 20 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., зареєстрований в реєстрі за № 1753 (а.с. 1-5).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 20 жовтня 2015 року, складений від імені ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., зареєстрований в реєстрі за № 1753.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі адвоката Бахмута М.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким підмовити у позові у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що жодних порушень при посвідченні заповіту не було, тому суд першої інстанції безпідставно визнав заповіт недійсним, незважаючи на пояснення свідків, які підтвердили , що заповідач мав намір скласти саме такий заповіт.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, виданим 3 лютого 2017 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 954 (а.с. 7).

За життя, 20 жовтня 2015 р. від імені ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був складений заповіт, яким він заповів ОСОБА_3 усе своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, майнові та немайнові права і взагалі те, що на день смерті буде йому належати, і на що він матиме право.

Відповідно до змісту заповіту, у зв'язку із вадами зору ОСОБА_6 не може сам прочитати текст заповіту уголос та підписати його, тому згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків, а за заповідача в зв'язку з вадами зору, на його особисте прохання, у його присутності та у присутності нотаріуса, після прочитання свідками тексту заповіту уголос, заповіт підписано громадянином ОСОБА_9. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. та зареєстровано в реєстрі за№1753(а.с. 10).

Згідно частини першої статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Перевіряючи доводи позивача щодо наявності порушень при посвідченні заповіту, які могли вплинути на волю заповідача та розуміння ним змісту правочину, суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази, заслухав свідків.

За ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що, у даному випадку між сторонами існує спір з приводу відповідності закону заповіту, оскільки позивач заперечує його дійсність на підставах, встановлених ЦК України, а тому такий заповіт в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України може бути визнаний судом недійсним.

Визнаючи заповіт недійсним, суд першої інстанції виходив з положень ч.ч. 1, 2 ст. 1248 ЦК України, за якими нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Положення закону, які регулюють порядок посвідчення заповіту при свідках ( ч. 2 ст. 1253 ЦК України) містять застереження про те, що у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. За частиною п'ятою цієї ж статті свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Згідно з пунктом 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Суд першої інстанції допитав у якості свідків осіб, при яких було посвідчено заповіт: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які впевнено підтвердили про те, що вони не зачитували заповіт.

Тому суд першої інстанції, виходячи із показань свідків, дійшов висновку, що свідки не зачитували заповіт вголос, як це передбачено ч. 5 ст. 1253 ЦК України та пп. 1.11 п. 1 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій.

Також суд звернув увагу не та, що свідки не змогли переконливо пояснити причини, за яких ОСОБА_6 не міг самостійно прочитати та підписати заповіт, оскільки пояснювали як про поганий зір, так і про тремтіння рук. Проте, в самому тексті заповіту зазначено, що ОСОБА_6 мав вади зору, однак, які саме вади - не зазначено.

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції апелянт наполягала на тому, що свідки на час допиту їх судом не пам'ятали докладно обставини справи, а тепер згадали та мають бути допитані знову.

Такі доводи апелянта не є переконливими, позаяк, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції повно та всебічно з'ясовував обставини справи у свідків та вони категорично підтверджували той факт що не читали вголос заповіт.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволенніяпозовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 17 липня 2018 року по цій справі залишити без зміню

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.12.2018 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков