Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/648/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/1869/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Хортицького району м. Запоріжжя до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, барабан ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2017 року Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Хортицького району м. Запоріжжя звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позову зазначено що в період з 01.02.2012 року по 31.01.2016 року Концерн «Міські теплові мережі» надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за їх адресою: м. Запоріжжя, вул. Будьонного,16-21 на загальну суму 19195 грн. 80 коп. Всього сплачено за у спірному періоді 5031 грн.22 коп.

Таким чином, заборгованість відповідачів становить 14164 грн. 58 коп.

Оплату за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачі належним чином не здійснюють, заборгованість в розмірі 14164 грн. 58 коп. до теперішнього часу не погашена.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_7 на користь Концерну «Міські теплові мережі» про заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в розмірі 14164 грн. 58 коп., а також судовий збір в розмірі 1378 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 01.02.2012 року по 31.01.2016 року в сумі 14164,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь концерну «Міські теплові мережі» витрати по оплаті судового збору по 344 грн. 50 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16 травня 2018 року (а.с.129), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 06 червня 2018 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3

29 травня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив Концерну «МТМ» на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому він просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 67, 68 ЖК України за змістом яких наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше 10-го числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та на пункти 3, 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також суд застосував до правовідносин сторін приписи статті 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" і ст. 67 Житлового кодексу споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січні 2009 року Концерн "Міські теплові мережі" (далі "МТМ") визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну.

На виконання своїх статутних повноважень протягом 2012-2016 років позивач надавав послуги з теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, в якій проживають і зареєстровані відповідачі у справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 15)

За період з 01.02.2012 року по 31.01.2016 року відповідачами спожиті надані послуги з централізованого опалення у приміщенні квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 19 195,80 грн.

За вищезазначений період часу відповідачі здійснили оплату за надані послуги в розмірі 5031,22 грн. Загальна сума заборгованості складає 14164,58 грн.

У вересні 2014 року Концерн "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Хортицького району в порядку ч. 1 ст. 96 ЦПК України звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 6601,17 грн., яка була задоволена та 30.09.2014 року судом було видано судовий наказ. (а.с. 8)

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 року за заявою ОСОБА_3 було скасовано судовий наказ. (а.с. 7)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі за надані житлово-комунальні послуги протягом 2012-2016 років проводили оплату частково, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість зі сплати за такі послуги, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 закону України "Про теплопостачання" передбачено обов'язок відповідача як споживача послуг позивача своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача жилого приміщення, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найма жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Такі ж обовязки щодо утримання житла його власниками передбачені і нормами ст.319 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що права позивача порушено у зв'язку із неналежною оплатою відповідачем послуг, які надавалися Концерном "МТМ", а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на ту обставину, що він розлучений з ОСОБА_9 та не проживає у вищевказаній квартирі, а тому відповідно не має обовязку перед Концерном «МТМ» щодо сплати заборгованості за комунальні послуги є неспроможними з огляду на таке.

Так, згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм матеріального права, розірвання шлюбу ніяким чином не впливає на обовязок по сплаті коштів за надані комунальні послуги.

Окрім того, жодного доказу того, що ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою матеріали справи не містять.

Інші доводи, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 374,375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст.389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.06.2018 року

Головуючий:

Судді: