ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2018 року (час ухвалення рішення з 15:06 по 15:33; дата виготовлення поновного тексту судового рішення - 03 вересня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м.Полтаві, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким відібрати малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та повернути дитину за попереднім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1; визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 вказував на те, що відповідачка ніде не працювала, перебувала на утриманні свого чоловіка і 11 листопада 2017 року ОСОБА_3 забрала свої речі та дитини, викрала 300 доларів США та зникла в невідомому напрямку разом з дитиною.

Також вказував, що відповідачка не має власного або якогось іншого житла, не має роботи, хворіє на туберкульоз, перебуває на обліку в Полтавському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері.

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, прохала визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.05.2018 р. ОСОБА_3 відмовлено у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_2

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що відповідачка хворіє на активний туберкульоз легень та перебуває на обліку Полтавського протитуберкульозного диспансеру, їй необхідно кожного місяця проходити лабораторне дослідження мокротиння інші рентгенологічні та лабораторні обстеження в терміни, передбачені протоколом, а з березня 2017 року до 15.05.2018 року остання ніяких медичних обстежень не проходила, хоча повинна була це робити щомісячно. Вказане свідчить про негативне ставлення матері до виконання своїх батьківських обов'язків у частині піклування про здоров'я дитини.

Також вказував, що суд першої інстанції безпідставно погодився з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, який зроблено без врахування істотних обставин, шо свідчать про неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, внаслідок чого для дитини не створені оптимальні умови для розвитку і виховання, залишається загроза її здоров'ю.

Судом не надана оцінка доказам і фактам, які свідчать про часту зміну місця проживання відповідачки, наявність у неї боргових зобов'язань за кредитними угодами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Дитина народилася в шлюбі та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьками та бабусею.

В листопаді 2017р. відповідачка ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_4 покинули м.Полтаву та зникли в невідомому напрямку. Як з'ясувалося пізніше відповідачка разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання до м.Горішні Плавні, оскільки раніше там проживала (т.1 а.с.45).

Відповідно до висновку психолога щодо особистої прихильності дитини ОСОБА_4 за № 21 від 09.01.2018 року під час спілкування з дитиною психологом було встановлено, що дитина має до кожного з батьків позитивні почуття. Дівчинка має адекватну самооцінку, відчуває себе потрібною та необхідною в родині. Має емоційно близькі стосунки з усіма названими членами родини та однаковий ступінь прихильності до кожного із батьків. Найближчими членами родини є мама тато, ніхто з них не викликає тривожності. Найавторитетнішим та найбільш значимим є тато, натомість мама є улюбленою. Дитина в родині такого складу відчуває захист та тепло (т.1 а.с.145).

Згідно інформації, наданої дошкільним навчальним закладом «Чебурашка» №01-10/44 від 28.02.2018 року, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштована до ДНЗ «Чебурашка» з 11.01.2018 року. Часто не відвідує через захворювання, що підтверджують довідки лікарів: з 12.01 по 19.01.2018 року, діагноз гострий фарингіт, з 02.02 по 12.02.2018 р, з 14.02. по 19.02.2018 р. У дитини відповідного віку зроблені всі щеплення. Але, так як Настя щеплена не за календарем профщеплень, то у неї відсутня перша ревакцинація дифтерії, кашлюку і правця (т.1 а.с.142).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на вихованку ДНЗ «Чебурашка» ОСОБА_4 відповідає вікові, адаптація до умов ДНЗ проходила без ускладнень, розлучення з матір'ю дитина переживала нормально, сформованість навичок самообслуговування відповідає вікові. Дівчинка із задоволенням відвідує дитячий садок, завжди в гарному настої, емоційний стан і настрій дитини впродовж дня стабільний, дитина доглянута, охайна, чиста, добра, комунікабельна, неконфліктна, легко іде на контакт, як з дорослими так і з дітьми, активно приймає участь у спільній ігровій діяльності з однолітками, дуже творча, подобається ліпити, малювати, любить заняття з музики. Мова зв'язна, але дівчинка заїкається особливо коли хвилюється. Анастасія невпевнена в собі, чекає підказки від дорослих про те, як діяти в тій чи іншій ситуації. Їй важко самостійно ухвалювати рішення, надмірно емоційно сприймає різні ситуації і дуже переживає. Мама приймає активну участь у вихованні дитини, іноді навіть відчувається надмірна опіка, але вона позитивно реагує на зауваження, відповідно відноситься до рекомендацій і завжди співпрацює з педагогами. Батько в ДНЗ був один раз (т.1 а.с.143).

Відповідно до листа Управління охорони здоров'я Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 01-17/264 від 13.03.2018 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 спостерігається лікарем-педіатром за адресою: АДРЕСА_3, прибула з м.Полтави в листопаді 2017 року, відвідує ДНЗ «Чебурашка». Загальний стан дівчинки задовільний. На диспансерному обліку не перебуває, додаткового лікування та оздоровлення не потребує. Щеплена дитина з порушенням календаря профщеплень, від вакцінації мати не відмовлялась. За медичною допомогою до лікаря з дитиною звертається мати, останнє звернення 03.03.2018 року з приводу гострого захворювання, рекомендації стосовно лікування дитини виконує. ОСОБА_2, 1981 р.н. на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. ОСОБА_3 1991 р.н. на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.144).

Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Чебурашка» №07-12/26 від 14.03.2018 року ОСОБА_3 працює в ДНЗ «Чебурашка» помічником вихователя дітей до 3-х років з 13 березня 2018 року з помісячним окладом 3 978,50 грн. (т.1 а.с.207), але як встановлено судом першої інстанції, остання була звільнена з цього закладу, оскільки приховала під час працевлаштування наявність у неї захворювання на туберкульоз.

20.03.2018 року міським головою Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області затверджено висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області вважає недоцільним відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав; визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 (т.1 а.с.127-131).

29.05.2018 року Службою у справах дітей, сім'ї та молодіжної політки були обстежені умови проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2.Згідно висновку умови проживання ОСОБА_4 задовільні, в квартирі зроблений ремонт. На кухні створені умови для приготування та прийняття їжі. Житло забезпечено централізованим газо-водо-електропостачанням, є необхідна побутова і оргтехніка. В наявності запас продуктів харчування. Дитина активна, комунікабельна, спокійна, легко іде на контакт. У вільний час полюбляє кататися на роликах, гуляти з мамою на березі Дніпра, їй подобається жити в Горішніх Плавнях з мамою (т.2 а.с.40).

Позивач ОСОБА_2 є приватним підприємцем, має достатній рівень доходів, забезпечений житлом, позитивно характеризується як за місцем роботі, так і у побуті (т.1 а.с.232-239).

Наведені фактичні обставини учасниками справи не заперечуються.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, які свідчать про існування небезпеки для життя і здоров'я дитини. Відмовляючи у задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, суд першої інстанції взяв до уваги висновок психолога та визнав, що наявність у матері боргових зобов'язань фінансового характеру не впливає на дитину і зробив висновок, що проживання з матір'ю буде відповідати інтересам дитини.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Спірні правовідносини врегульовані нормами СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», міжнародними правовими актами, практикою Європейського суду з прав людини, згідно яких основоположними правовими принципами у вирішенні питань, пов'язаних з дитиною, є:

По-перше, рівність прав батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини, зокрема права на гармонійний розвиток, належне виховання і утримання. При вирішенні спору щодо дитини, у тому числі і про її місце проживання, у першу чергу мають бути забезпечені інтереси самої дитини, а вже тільки потім - інтереси батьків (ст.7, ст.141, ст.161 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, параграф 76; рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява№ 31111/04, параграф 54).

По-друге, істотним у забезпеченні пріоритету інтересів дитини при вирішенні питань опіки над нею є подолання (викорінення) гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім'ї. Презумпція чи принцип переваги матері у питаннях опіки заперечується. Отже, встановлення місця проживання малолітніх (неповнолітніх) дітей з батьком не є розлученням із матір'ю (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2009 року у справі «Цаунеггер проти Німеччини», заява № 22028/04, параграф 46; Постанова Парламентської асамблеї Ради Європи №2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька»).

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.Частиною третьою цієї норми закону, передбачено, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Згідно пунктів 2-5 ч.1 ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав (відібрання дитини без позбавлення батьківських прав) є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини , жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія батьків, експлуатація дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва.

У справі, яка розглядається, позивач наполягає, що залишення дитини з матір'ю створює загрозу здоров'ю дитини.

У підтвердження своїх вимог ним (позивачем) надані такі докази.

Довідка Полтавського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 28 березня 2017 року (т.1 а.с.32), згідно якої ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз, виявлене кровохаркання, останній прийом ліків - 31 липня 2015 року.

Довідка Полтавського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 20 листопада 2017 року (т.1 а.с.49), згідно якої ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з 2010 року у зв'язку із активним туберкульозом легень. З 2013 року у хворої мультирезистентна форма туберкульозу, у 2014 році лікування перервала, з березня 2017 року у диспансер не зверталася.

Акт обстеження житлово-побутових умов позивача від 18 січня 2018 року, оформлений працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради (т.1 а.с.53), зі змісту якого слідує, що позивачем створені усі належні умови для життя і виховання дитини.

Висновок органу опіки і піклування - виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради від 20 березня 2018 року (т.1 а.с.127-131). Цей висновок зроблений без врахування факту хвороби ОСОБА_3 - у висновку йдеться про те, що вона працює помічником вихователя дітей у дитячому садочку, тоді як судом першої інстанції встановлено, що вона туди влаштувалася незаконно, приховавши свою хворобу, у зв'язку з чим була звільнена.

У цьому висновку зроблене посилання на висновок психолога (т.1 а.с.145), у якому, зокрема наведені дані про те, що мати негативно маніпулює свідомістю дитини у її ставленні до батька.

Відповідь Полтавського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 07 травня 2018 року на адвокатський запит (т.1 а.с.229), у якій зокрема повідомлено, що ОСОБА_3 для вирішення питання про її подальше лікування (доцільність і необхідність) має пройти обстеження, проте з березня 2017 року вона у диспансер не зверталася. Малолітню ОСОБА_4, яка також перебуває на диспансерному обліку, останній раз оглядали у жовтні 2015 року. Мультирезистентна форма туберкульозу несе загрозу оточуючим у разі постійного бактеріовиділення.

Повідомлення Кобеляцької ЦРЛ від 19 червня 2018 року на запит суду (т.2 а.с.52), згідно якого ОСОБА_3 у грудні 2017 року проходила флюорографічне обстеження, рекомендовано - аналіз мокроти і рентгенологічне обстеження (відмовилася).

Відповідь Державної установи «Національного інституту фтизіатрії і пульмонології» від 22 травня 2018 року на запит ОСОБА_2 (т.2 а.с.69), у якому підтверджена інформація Полтавського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 07 травня 2018 року щодо загрози для оточуючих мультирезистентної форми туберкульозу, необхідність спостереження за хворим і його лікування.

Проаналізувавши наведені докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, має хворобу, потенційно небезпечну для оточуючих, при цьому вона, усвідомлюючи таку загрозу для здоров'я своєї дитини (щонайменше зобов'язана як мати її усвідомлювати), тривалий час за відсутності об'єктивних перешкод ухиляється від лікування і проходження обстежень.

На користь саме такого висновку свідчить поведінка ОСОБА_3, яка достовірно знаючи про наявність у суді цієї справи з лютого 2018 року, розуміючи підстави заявленого позову, не вжила заходів задля виконання приписів лікарів та усунення таким чином загрози для здоров'я дитини. Принаймі у справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували зворотнє.

Отже, враховуючи встановлені факти, поведінку відповідачки, апеляційний суд визнає, що для забезпечення інтересів дитини у ситуації, що склалася, оптимальним є її проживання з батьком, оскільки постійне спілкування (проживання) з матір'ю створює загрозу її інфікування на небезпечну хворобу.

З наведених підстав рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених позовних вимог підлягають задоволенню.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення ня Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2018 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від матері ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2) без позбавлення її батьківських прав та повернути дитину за попереднім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1.)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2018 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов