Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2018 р. Справа № 608/678/18

Номер провадження2/608/370/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

з участю секретаря Росляк Т. Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон їх малолітньої дитини без згоди та супроводу батька. В позовні заяві посилається на те, що з 05 грудня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. Шлюб між сторонами не розірвано, однак подружнім життям сторони не проживають близько двох років, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона має можливість та намір поїхати до своєї матері, яка працює та проживає в Республіці Польща, оскільки бажає відвідати свою маму та бабусю її сина, яка сумує за ними та бажає побачити їх. Крім того, вона має намір також оздоровити сина, звозивши його на море в Чорногорію або Хорватію. Однак відповідач не надав їй дозволу на такий тимчасовий виїзд дитини за кордон, саме тому вона вимушена звернутись до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, подала суду письмову заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, подав суду письмову заяву через електронну пошту про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів.

Відповідно до принципу 8 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитина повинна за всіх обставин бути серед тих, хто першими одержують захист і допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 Сімейного кодексу України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що з 05 грудня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3.

Шлюб між сторонами не розірвано, однак подружнім життям сторони не проживають близько двох років, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують.

Малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні.

Позивачка має можливість та намір поїхати до своєї матері, яка працює та проживає в Республіці Польща, оскільки бажає відвідати свою маму та бабусю її сина, яка сумує за ними та бажає побачити їх. Крім того, вона має намір також оздоровити сина, звозивши його на море в Чорногорію або Хорватію. Однак відповідач не надав їй дозволу на такий тимчасовий виїзд дитини за кордон, саме тому вона вимушена звернутись до суду.

Згідно із ч.1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частина 1 статті 31 Конвенції вказує, що кожна дитина має право на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, проїзний документ дитини (дитячий паспорт) може бути виготовлений на підставі рішення суду.

Таким чином, відмова відповідача надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон його малолітньої дитини, порушує права дитини, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, ст.ст. 76, 81, 89, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительці АДРЕСА_1 на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Республіки Польща та інші країни Шенгенської Угоди в період часу з 10 липня 2018 року по 20 вересня 2018 року без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо апеляційному суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи №608/678/18

Рішення набрало законної сили " " ________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ________________ року.

Секретар: