Справа №628/3528/18
Провадження 2/628/1722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

за участю секретаря - Кравцової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську в спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в Купянський міськрайонний суд Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з посиланням на ті обставини, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі з 11 березня 2016 року але на даний момент їхня сімя фактично розпалася. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 стверджує, що батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання сина, тому позивач змушена самостійно утримувати неповнолітнього ОСОБА_3. Всупереч вимогам законодавства, відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання сина належним чином. На підставі викладеного, позивач була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

12 грудня 2018 року відповідач по справі ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач не підтвердила наявними в матеріалах справи доказами, що вона перебуває в тяжкому матеріальному положенні, також не надала суду доказів того, що відповідач по справі працює та має постійний дохід, хоча про це зазначила у своїй позовній заяві. Крім того у своїй заяві посилався на те, що він сплачував заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки Вероніки ІНФОРМАЦІЯ_2 та на даний час отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку, крім того, стверджує, що він сплачує житлово-комунальні послуги за утримання квартири в якій зареєстрований та надав копії квитанції. Тому, на підставі викладеного вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими.

У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву з проханням провести судове засідання у її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що він вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1

Вивчивши матеріали справи, доводи відповідача викладені з приводу заявлених позовних вимог у відзиві на позовну заяву, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності, судом було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 являється рідним батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Шлюб між сторонами було зареєстровано 11 березня 2016 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією довідки від 07 листопада 2018 року №12-13/1776 про склад сімї або зареєстрованих осіб (а.с. 17).

В акті від 31 жовтня 2018 року зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає без реєстрації за адресою проживання своєї матері ОСОБА_1, а саме: Харківська область, АДРЕСА_1. Вищевказаний акт підписано двома сусідами квартири №16 у будинку №12, а підписи власників підтверджені представником ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Куп'янськ»» (а.с. 10).

З розрахунку заборгованості по аліментам від 03 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 станом на 01 травня 2018 року має переплату у розмірі 241 грн. 25 коп., на даний час відсутня заборгованість по аліментам на користь неповнолітньої доньки Вероніки ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того у розрахунку зазначено, що ОСОБА_2 з 2015 року по 2018 рік сплатив загальну суму заборгованості на користь неповнолітньої доньки Вероніки у розмірі 55775,58 грн. (а.с. 24).

Ксерокопією довідки від 03 грудня 2018 року №2034 підтверджується, що ОСОБА_2 отримує компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку з 01 грудня 2017 року по 30 грудня 2018 року у розмірі 2136,85 грн. (а.с. 25-26).

Ксерокопіями квитанції про сплату комунальних послуг підтверджується факт оплати заборгованості за комунальні послуги ОСОБА_3 на такі суми: 250,00 грн., 5000,00 грн., 500,00 грн., 400,00 грн. за адресою: 61038, АДРЕСА_2 (а.с. 27-28).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: 61038, АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою від 20 листопада 2018 року №3905/0/282-18 наданою начальником департаменту реєстрації управління реєстрації місця проживання Харківської міської ради (а.с. 15-16).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини стягуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дітей, а також інші обставини.

Відповідно до абз. 3 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно з ч. 3 ст. 128 КЗпП України - обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» - обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю, тобто ст. 128 КЗпП України.

До того ж, ч. 4 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» є аналогічною ч. 3 ст. 128 КЗпП України стосовно не поширення обмежень на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно ніде не працює, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, натомість відповідач ОСОБА_2 ухиляється від належного виконання своїх батьківських обовязків по утриманню неповнолітнього сина.

У своєму відзиві відповідач вказує, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, що розцінюється судом, як прохання відмовити у задоволенні позову, що на думку суду є неприпустимим, оскільки не надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги призведе до порушення прав дитини і позбавить її права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Разом з тим, відповідач надав до суду розрахунок заборгованості по аліментам на утримання доньки Вероніки ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно якого заборгованість по аліментам відсутня, станом на 01.05.2018 р переплата складає 241грн. 25 коп. Всього за 2015-2018 роки сплачено 55 775 грн. 58 коп., тобто з викладеного вбачається, що відповідач спроможній сплачувати аліменти на утримання Вероніки. В свою чергу друга неповнолітня дитина ОСОБА_3, також потребує матеріальної допомоги для задоволення всіх необхідних потреб на харчування, одяг та інші речі для належного розвитку і існування, адже діти, повинні виховуватися в умовах життя, які необхідні дитині для належного розвитку. Тому посилання відповідача на факт сплати ним аліментів на утримання доньки, як на підставу відмови у задоволенні позову, є безпідставним, оскільки неможна надавати перевагу одній дитині, обмежуючи тим самим права іншої дитини.

Доводи відповідача про те, що він сплачує комунальні послуги на утримання трьохкімнатної квартири у м. Харкові, суд вважає їх безпідставними, оскільки у квитанціях які долучив до матеріалів справи відповідач, не зазначено хто сплачує кошти за комунальні послуги, крім того зазначений ОСОБА_3 власник квартири, а не ОСОБА_2 Разом з тим, якщо брати до уваги, що ОСОБА_2 дійсно сплачує кошти зазначені в квитанціях, то це ще один доказ того, що відповідач є матеріально забезпеченою особою, та може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а неповнолітній син відповідача, як і всі інші діти, потребує матеріального захисту для належного рівня розвитку і батько дитини повинен усвідомлювати даний факт і виконувати свої обовязки, щодо забезпечення сина належним рівнем існування та розвитку, враховуючи вимоги ст. 128 КЗпП України, згідно якої відрахування із заробітної плати не можуть перевищувати 70%, не порушуючи права неповнолітньої Вероніки, на користь якої вже проводиться стягнення аліментів, а також враховуючи, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову і не вказав частину доходу яку він бажає платити своєму сину, суд вважає, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, у звязку з чим позов є обгрутнованим та таким, що підлягає задоволенню. Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із рівності всіх перед законом та судом, з вимог діючого законодавства, та з метою захисту інтересів дитини.

В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 07 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У звязку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 89, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 6, 182, 191, 198, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: 61038, АДРЕСА_2, номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: 63734, Харківська область, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Н.В. Цендра