Справа № 646/8720/18
№ провадження 2/646/2077/2018
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"12" грудня 2018 р.

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя,-

в с т а н о в и в:

06 грудня 2018 року до Червонозаводського районного суду міста Харкова подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою від 12.12.2018 провадження у справі у порядку спрощеного провадження.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач і сторони перебувають у шлюбі з вересня 2014 року, який на даний час не розірваний. У період шлюбу у 2015 році подружжям було придбано за спільні грошові кошти автомобіль Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, обєм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано на відповідача ОСОБА_2

З вересня 2018 року подружжя живе окремо, оскільки у серпні 2018 року ОСОБА_2 без пояснення причини позбавила позивача доступу до житла шляхом заміни усіх замків на дверях та подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу.

Домовленості щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не досягнуто. Позивач вказує у заяві, що зі слів відповідача та її матері вона має намір відчужити автомобіль.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.11.2018 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2018 року позивачу відмовлено у прийнятті зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскільки даний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача на підставі ст.60 Сімейного кодексу України, то його відчуження призведе до позбавлення позивача права ефективного поновлення своїх прав у разі постановлення судом судового рішення про визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити та заборонити відчуження автомобіля, зареєстрованого на ОСОБА_2

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суддя виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у судді відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження автомобіля Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, обєм двигуна 1,8 куб. м., синього кольору, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2.

Копію ухвали направити сторонам.

Копію ухвали для виконання направити до Головного сервісного центру МВС України.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2018 року.

Суддя І.М. Шелест