Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 328/2635/15 Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
№ 22-ц/778/1857/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

Секретар Бурима В.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що йому незаконно було предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, про що, на його думку свідчить постанова слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року. Слідчі, прокурори зобовязані були розпочати досудове розслідування за ч.2 ст.358 КК України або закрити справу. Постанова слідчого Войтенка А.В. не скасована, не визнана незаконною, а тому до теперішнього часу є діючою. Повідомлення постановою слідчого Войтенка А.В. від 10.12.2003 року про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України як організатора вчинення злочину групою осіб, санкція 5 років позбавлення волі, спричинило йому глибокі душевні страждання, які він зазнав у звязку із незаконними діями слідчого Войтенка А.В., який повідомив його постановою від 10.12.2003 року про порушення відносно нього кримінальної справи по обвинуваченню за ч.2 ст.358 КК України з 10.12.2003 року по теперішні час, що призвело до порушення його нормальних життєвих попередніх звязків до обвинувачення з рідними, знайомими, юристами, суддями, слідчими та прокурорами, органами влади. Незаконне обвинувачення у підробці документів групою осіб як організатора злочину, спричиняє позивачу неможливість займатися юридичною практикою, адвокатською, прокурорською, судовою, нотаріальною діяльністю, що довело сімю позивача до бідності, отримання мінімальної пенсії, неможливості працювати у звязку із наявністю підписки про невиїзд із м.Токмак з 15.04.2002 року.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 535200грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що раніше позивач звертався з позовами про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями правоохоронних органів. З цього приводу є рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року у справі №328/2789/13-ц, рішення апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року, рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у справі №324/5/15-ц, рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 15.07.2016 року у справі №324/6/15-ц.

За обставинами справи 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області Кодюковим В.М. відносно ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

31.05.2002 року ОСОБА_3 було предявлено обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

04.11.2002 року та 16.05.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 ОСОБА_3 було предявлено обвинувачення за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

02.12.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 ОСОБА_3 було предявлено обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

В ході досудового слідства кримінальна справа відносно ОСОБА_3 в частині кваліфікації його дій за ст.15 ч.4 ст.190 КК України була припинена постановою слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 16.05.2003 року.

11.12.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 в останній редакції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, була направлена до суду і перебувала в провадженні Василівського районного суду Запорізької області, Токмацького районного суду Запорізької області, Чернігівського районного суду Запорізької області, постанови та вироки яких апеляційним судом Запорізької області скасувалися і справа направлялася прокурору для проведення досудового слідства та на новий судовий розгляд.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 20.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2013 року, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, було повернуто Токмацькому міжрайонному прокурору на додаткове розслідування.

28.07.2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідувань відомості про кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.358 КК України за №0000876 та за ч.3 ст.358 КК України за №0000877, які постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. були обєднані в одне кримінальне провадження за №0000876.

Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_3

Ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.02.2016 року постанову заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року про закриття кримінального провадження №0000876 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_3 було скасовано.

Постановою прокурора Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 15.04.2016 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_3

Ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 08.11.2016 року постанову прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 15.04.2016 року про закриття кримінального провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України було скасовано.

Постановою слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 15.04.2016 року кримінальне провадження №0000876 за ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Дана постанова не скасована та є чинною.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст. 1176 ЦК України, за якими шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Також відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно зі п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовуюється і моральна шкода.

Аналогічні положення містяться у ч.5, ч.6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якими відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом першої інстанції встановлено, що кримінальна справа відносно позивача ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.2 ст. 358 КК України не порушувалась і обвинувачення за ч.2 ст.358 КК України йому не предявлялось, запобіжний захід відповідно не застосовувався.

Тож судом зроблений висновок, що позивач ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України не притягувався.

Судом першої інстанції надана оцінка посиланням позивача позивача ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог на постанову слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року. Зокрема, судом встановлено, що постанова слідчим Войтенком А.В. була винесена за результатом розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо вжиття заходів до відшкодування заподіяної шкоди, якою в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Сам факт помилкового зазначення в описовій частині постанови слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 10.12.2003 року того, що кримінальна справа була порушена одночасно з кримінальною справою за ст. 358 ч.1 и ч.2 КК, не може свідчити про те, що відносно ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.358 КК України, позаяк наявності жодних постанов про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.358 КК України не встановлено.

Також суд послався на постанову слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 08.06.2017 року справа №328/1413/17, з якої вбачається, що 30.05.2017 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та керівника СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП ОСОБА_9, що полягала у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР. У своїй скарзі заявник просив визнати бездіяльність керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 та керівника СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП ОСОБА_9 по обставинам їх бездіяльності відмови у внесені відомостей в ЄРДР та початку досудового розслідування за ч.2 ст.358 КК України у відношенні ОСОБА_3 в цілях приховати облік статистики розкриття кримінального правопорушення та бездіяльності слідчого Войтенка А.В., зобовязати вказаних осіб припинити бездіяльність по обставинам відмови внесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 за ч.2 ст.358 КК України та розпочати досудове розслідування тощо.

Зазначеною постановою районного суду Запорізької області констатовано, що доводи ОСОБА_3 про притягнення його до кримінальної відповідальності в якості обвинуваченого за ч.2 ст.358 КК України згідно постанови слідчого Токмацького МРВ ГУМВС України в Запорізькій області Войтенка А.В. від 10.12.2003 року є неспроможними, оскільки не знайшли відповідного підтвердження. Слідчим суддею Токмацького районного суду Запорізької області в задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено.

Щодо компенсації моральної шкоди, завданої позивачеві незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за іншими статтями КК, то рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року у справі №328/2789/13-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року позивачеві було відшкодовано за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 156846грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури. Незаконні дії органів досудового слідства, прокуратури полягали у незаконному притягненні ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у справі №324/5/15-ц було відшкодовано за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 19200грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 є необґрунтованими, а підстави,визначені у ст.1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», для відшкодування моральної шкоди, відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до оцінки дій судді першої інстанції та не спростовують висновки, зроблені у судовому рішенні.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 5.6.2018 р.

Головуючий:

Судді: