АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 759/1206/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Ул'яновська О.В.

23 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Лапчевської О.Ф., Прокопчук Н.О.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 2 830 320 грн., судові витрати та судовий збір у розмірі 8 000 грн.

Також у квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль Toyota Yaris, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2018 у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права, без належного та повного з'ясування всіх дійсних обставин справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки значний розмір позовних вимог. Зазначив, що невжиття таких заходів може призвести до утруднення або до неможливого виконання рішення суду, враховуючи можливість відповідача відчужити усіх об'єктів права власності.

Посилається на те, що держава України постійно декларує пріоритетність європейського вектору розвитку, залучення іноземних інвестицій, чим займається позивач, який інвестує власні грошові кошти в Україні, створюючи при цьому нові робочі місця, можливість заробітку громадянам України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5171/2018
Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

Сторони справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підтвердження права власності на спірний автомобіль.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом не тільки у випадку існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а й за наявності реальної ймовірності такого відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 2 830 320 грн., судові витрати та судовий збір у розмірі 8 000 грн. (а. с. 2-5). Також у квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль Toyota Yaris, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 (а. с. 9-10).

ОСОБА_4, посилаючись на розмір позовних вимог та на відсутність інших заходів забезпечення, звернувся із відповідною заявою до суду.

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом судового розгляду є майновий спір щодо стягнення безпідставно отриманих коштів відповідачем в розмірі 2 830 320 грн.

Відповідно до листа МВС України надано відповідь про те, що автомобіль Toyota Yaris, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 (а. с. 14).

Враховуючи наведене, ціну позову та те, що майно, яке знаходиться у ОСОБА_3, може бути відчужене на момент виконання рішення, колегія суддів вражає, що наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, на вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, передчасно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, не з'ясував належність автомобіля саме відповідачу, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків, з неповним з'ясуванням обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Toyota Yaris, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.08.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: О.Ф. Лапчевська

Н.О.Прокопчук