Справа 237/3773/18
Номер провадження 2/237/1436/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.18 м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі Махно Ю.В.,

Ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

Позивач 1: ОСОБА_1;

Позивач 2: ОСОБА_2;

відповідач: приватне сільськогосподарське підприємство «Фонд земля»,

представник відповідача: адвокат ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні позов про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,

Стислий виклад позиції позивача.

09.08.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендну плату.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) є власниками земельної ділянки площею 4,5074 га, що розташована на території Галицинівської сільської ради Марїнського району Донецької області, кадастровий номер :05:000:2586.

01.01.2000 року між батьком позивачів ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір оренди земельної частки (паю), який 20.01.2000 року зареєстровано Галицинівською сільською радою Марїнського району, Донецької області за №107.

Відповідно до умов договору його укладено на 50 років. Крім того, орендар сплачує орендну плату протягом строку дії договору не пізніше як у термін з 01.01. до 31.12. щорічно.

З 01.01.2013 року по час звернення до суду з позовом орендар відмовився в односторонньому порядку від виконання істотних умов договору, у звязку з чим має заборгованість перед позивачами по орендній платі за користування належною позивачам земельною ділянкою.

Позивачі неодноразово звертались до відповідача з вимогою щодо виплати заборгованості з орендної плати, зокрема 20.02.2018 року та 13.06.2018 року, однак орендар їх вимоги проігнорував.

Враховуючи наведене, позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість з орендної плати з урахуванням індексації відповідно до рівня інфляції національної валюти України у розмірі 19478 грн., пеню у розмірі 53098 грн., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 2181 грн., розірвати договір оренди земельної частки (паю), укладений між ОСОБА_4 та відповідачем, зареєстрований Галицинівською сільською радою Марїнського району Донецької області 20.01.2000 року за №107.

Стислий виклад заперечень відповідача.

01.10.2018 року представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги позивачів у межах строку позовної давності щодо стягнення заборгованості з орендної плати за землю за період 2016 року у розмірі 3738, 52 грн., та не заперечує добровільно сплатити вказану суму позивачам. В частині задоволення позову щодо розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексації до рівня інфляції, а також щодо стягнення пені та 3% за користування грошовими коштами просить суд відмовити у повному обсязі.

З метою належного виконання умов договору оренди відповідач виплатив позивачам, як новим власникам, орендну плату за земельну ділянку за 2017 рік, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів за №18 від 20.01.2018 року на імя позивачів.

У свою чергу, на додані до позовної заяви листи від 13.03.2018 року та 22.06.2018 року відповідач надав позивачам письмові відповіді за №16/03-2 від 16.03.2018 року та за вих.№25/05-1 відповідно від 25.06.2018 року

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що позивачами невірно здійснено розрахунок заборгованості з орендної плати за землю.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

13.08.2018 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

15.08.2018 року зазначені в ухвалі недоліки були усунені.

16.08.2018 року було відкрито провадження в справі та призначено на 13.09.2018 року.

01.10.2018 року разом із відзивом на позовну заяву представник відповідача надав суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої він просить суд застосувати позовну давність до вимог позивачів про стягнення заборгованості з орендної плати за землю за період 2012-2016 років, та стягнення пені та 3% річних за цей же період.

Позивач надали суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої вони просять суд вказаний відзив, а також додатки та матеріали обгрунтування, додані до нього, не враховувати під час судового розгляду. Крім того, позивачі заперечували проти застосування позовної давності, оскільки про порушення своїх прав їм стало відомо 06.06.2017 року, тобто з моменту вступу у спадщину.

Одночасно, позивачі просять суд провести без їх участі, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

23.11.2018 року представник відповідача надав суду заперечення у порядку ст. 180 ЦПК України, відповідно до яких вважає доводи позивачів, викладені у відповіді на відзив, безпідставними та необгрунтованими.

В судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до п.2.3. договору оренди земельної частки (паю) від 01.01.2000 року (далі - договір), укладеного між ОСОБА_4 та відповідачем, який 20.01.2000 року зареєстровано Галицинівською сільською радою Марїнського району Донецької області за №107, строк дії договору 50 років, з 01.01.2000 року до 2050 року.

Пунктом 2 договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору не пізніше як у термін від 01.01. до 31.12. кожного року. Розмір орендної плати визначається за домовленістю, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розрахунку: вартість земельної ділянки х 2,07% = орендна плата або в натуральній формі. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

Згідно із п.3 договору орендар зобовязується своєчасно сплачувати орендну плату. За несвоєчасну сплату орендної плати орендар зобовязується сплачувати пеню у розмірі 0,2% від суми недоїмки за кожен день прострочення.

Відповідно до п.2.3. договору у разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Згідно із копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер -07.12.2012 року.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06.06.2017 року державним нотаріусом Красногорівської державної нотаріальної контори позивачам належить на праві власності (по ? частці кожному) земельна ділянка розміром 5,42 га.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) є власниками земельної ділянки площею 4,5074 га, що розташована на території Галицинівської сільської ради Марїнського району Донецької області, кадастровий номер :05:000:2586.

Відповідно до копій листів від 20.02.2018 року та 13.06.2018 року позивачі звертались до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості з орендної плати. Ця обставина відповідачем не заперечується.

Позивачі стверджували, що відповідей не отримували, проте, відповідач долучив до матеріалів справи копії листів-відповідей № 16/06-2 від 16.03.2018 року та № 25/06-1 від 25.06.2018 року. Суд зауважує, що відповідачем не подано суду разом з копіями листів 16/06-2 від 16.03.2018 року та № 25/06-1 від 25.06.2018 року будь-яких доказів про направлення таких листів позивачем або про отримання позивачами таких відповідей будь-яким іншим способом, відтак судом встановлено, що позивачі відповідей на свої звернення не отримували.

Відповідно до копій касового ордеру за №18 від 20.01.2018 року на імя позивачів, їм виплачено орендну плату за 2017 рік, однак, як стверджує відповідач, позивачі відмовились від її отримання, проте, позивачу такі обставину заперечили. Суд зазначає, що відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження обставини відмови позивачів від отримання орендної плати за попередні періоди, відтак, судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору оренди земельної частки (паю) від 01.01.2000 року в частині виплати орендної плати навіть після звернення відповідачів.

Відповідно до листа Міськрайонного управління у Марїнському районі та м. Вугледарі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 27.06.2018 року за вих.№ 0-5-0.211-1165/174-18 вартість нормативно грошова вартість паю далі НГВП) належної позивачам земельної ділянки площею 4,5074 га, кадастровий номер: :05:000:2586, становить: 2012 рік 86145,86 грн (НГВП); 2013 рік 8614586 грн. (НГВП); 2014 рік 107596, 16 грн. (НГВП); 2015 рік 129115,4 грн. (НГВП); 2016 рік 129115,4 грн. (НГВП).

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 цього Кодексу визначений вичерпний перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі», визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, з прийняттям спадщини після смерті батька позивачів перешли права та обовязки за спірним договором оренди земельної ділянки, та вказаний договір в силу його умов та приведених норм законодавства є обовязковим для виконання відповідачем

Статтями 15, 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 цього Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частина 1 ст. 27 цього Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

На підставі встановлених судом обставин, суд стверджує, що з боку відповідача наявна систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки з 01.01.2013 року до часу зверненення позивачами до суду відповідач не сплачував орендну плату за спірним договором оренди землі.

Крім того, відповідачем суду не надано будь-яку інформацію про повідомлення правонаступників щодо можливості отримання орендної плати за спірним договором або її накопичення на депозитному рахунку нотаріуса (стаття 537 ЦК України), відкриттям рахунку на вимогу, чи будь-яким іншим шляхом, навпаки, відповідачем зазначено, що право на своєчасне отримання грошових коштів залежить тільки від обовязку орендодавця звернутися до орендаря та їх отримати.

Між тим, змістом пунктів 2 та 3 договору оренди передбачено, що оренда плата вноситься орендарем, а не сплачується тільки на вимогу орендодавця.

Визначення шляхів її сплати із каси або перерахування на банківський розрахунковий рахунок орендодавця, не звільняє орендаря від своєчасності виконання обовязку по внесенню (сплаті) щорічної орендної плати, яка ним за договором виплачується без врахування індексу інфляції.

Таким чином, сплата орендної плати є обовязком відповідача відповідно до умов договору та приписів законодавства і саме відповідач повинен вживати розумних заходів для виконання свого обовязку, однак, відповідачем не подано суду жодних доказів про вчинення будь-яких дій із виконання свого обовязку зі сплати орендних платежів протягом 2013 2016 років.

Встановивши, що відповідач не розрахувався з позивачами по орендній платі, у розмірі встановленому договором, суд дійшов висновку про наявність у відповідача невиконаних зобовязань за договором оренди та обовязок їх виконати за період оренди земельної ділянки за наступним розрахунком.

Орендна плата за час користування відповідачем належною їм земельною ділянкою становить:

-2012 рік 86145,85 грн. (НГВП) х 2,07% = 1783 грн.;

-2013 рік 86145,86 грн. (НГВП) х 2,07% = 1783 грн.;

-2014 рік 107596,16 грн. (НГВП) х 2,07% = 2227 грн;

-2015 рік 129115,4 грн. (НГВП) х 2.07% = 2673 грн.;

-2016 рік 129115,4 грн. (НГВП) х 2,07% = 2673 грн.

Одночасно сума інфляційних збитків за формулою [збитки від інфляції] = [сума боргу] х [індекс інфляції] / 100% - [сума боргу] та становить:

-2012 рік з 01.01.2013 року по 01.08.2018 року = 2483 грн.;

-2013 рік з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року = 2462 грн.;

-2014 рік з 01.01.2015 року по 01.08.2018 року = 2019 грн.;

-2015 рік з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року = 883 грн.;

-2016 рік з 01.01.2017 року по 01.08.2018 року = 492 грн.

Таким чином, оренда плата з урахуванням інфляційних збитків становить:

-2012 рік з 01.01.2013 року по 01.08.2018 року = 4266 грн.;

-2013 рік з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року = 4245 грн.;

-2014 рік з 01.01.2015 року по 01.08.2018 року = 4246 грн.;

-2015 рік з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року = 3556 грн.;

-2016 рік з 01.01.2017 року по 01.08.2018 року = 3165 грн.,

а всього на загальну суму 19478 грн.

Крім того, сума річних за користування грошовими коштами відповідно до норм чинного законодавства (3% річних) розраховується за формулою: [відсотки] = [сума боргу] х [процентна ставка] / 100% / 365 днів х [ кількість днів] та становить:

-2012 рік з 01.01.2013 року по 01.08.2018 року = 715 грн.;

-2013 рік з 01.01.2014 року по 01.08.2018 року = 584 грн.;

-2014 рік з 01.01.2015 року по 01.08.2018 року = 456 грн.;

-2015 рік з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року = 276 грн.;

-2016 рік з 01.01.2017 року по 01.08.2018 року = 150 грн.,

а всього на загальну суму 2181 грн.

Щодо вимог позивачі в частині стягнення пені, то суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас, згідно із п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно із ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тому, оскільки позивачі дізналися про порушення свого права 06.06.2017 року, а до суду звернулись лише 09.08.2018 року, суд вважає необхідним в частині стягнення пені відмовити через пропущення строку звернення до суду. Щодо вимог про стягнення орендної плати з урахуванням індексації та 3% річних, то суд зауважує, що строк позовної давності за такими вимогами складає 3 роки, відтак позивачем не пропущений.

Додатково суд враховує, що позивачі звертались з відповідними письмовими вимогами про виплату заборгованості, однак до цього часу відповідач свій обовязок не виконав. Посилання відповідача про те, що позивачі відмовились від отримання грошових коштів, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Суд додатково враховує, що належні позивачам виплату за оренду земельної ділянки підлягають розподілу між позивачами відповідно до їх часток права власності, тобто ? належних виплат кожному з позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 01.01.2000 року між ОСОБА_4 та приватним сільськогосподарським підприємством «Фонд земля», зареєстрований Галицинівською сільською радою Марїнського району Донецької області за №107.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати з урахуванням індексації відповідно до рівня інфляції національної валюти України у розмірі 9739 грн (девять тисяч сімсот тридцять девять) грн.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати з урахуванням індексації відповідно до рівня інфляції національної валюти України у розмірі 9739 грн (девять тисяч сімсот тридцять девять) грн.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_1 3% за користування грошовими коштами у розмірі 1090 (одну тисячу сто девяносто) грн. 50 коп.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_2 3% за користування грошовими коштами у розмірі 1090 (одну тисячу сто девяносто) грн. 50 коп.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 19 грн.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Фонд земля» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 19 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Марїнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач 1: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1.

Позивач 2: ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_2

Відповідач: приватне сільськогосподарське підприємство «Фонд земля», місце знаходження: вул. Кірова, 36, с. Галицинівка, Марїнський район, Донецька область, .

Повний текст виготовлено 03 грудня 2018 року.

Суддя М.Д.Медведський

Дата документу 03.12.2018