КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10грудня 2018 року м. Київ

Справа №752/13892/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/539/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Плахотнюк К.Г. 20 січня 2016 року в м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 107924,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю невиконаних відповідачами зобов'язань за кредитним договором від 17 травня 2011 року № 83005 та за договором поруки від 17 травня 2011 року № 83005/П.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №83005 від 17 травня 2011року в загальному розмірі 107924,00 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1079,25 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_2, нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст. 103 ЦПК України не провів попереднє судове засідання та ухвалив рішення в заочному порядку без належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявні судові повістки, які повернуті за закінченням встановленого строку зберігання. Також зазначає, що у зв'язку з неналежним її повідомленням про час та місце розгляду справи вона була позбавлена можливості надати суду свої пояснення і заперечення, що призвело до неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи. Крім того, вказує, що заява про перегляд заочного рішення розглянута 23 травня 2018 року, тобто в той день коли суддя була у відрядженні, що свідчить про тиск на суддю зі сторони позивача.

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким справу направити на повторний розгляд до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідачем ОСОБА_2 07 грудня 2018 року через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи з підстав отримання нею смс повідомлення про заміну кредитора, що в свою чергу передбачає з'ясування цих обставин.

Колегія суддів вважає вказане клопотання необґрунтованим, так як наведені обставини не свідчать про поважність причин неявки в судове засідання. Отримання смс повідомлення не може вважатися достовірною інформацією, а питання заміни кредитора може бути вирішено і на стадії виконання рішення, тому не впливає на можливість здійснення апеляційним судом перевірки рішення суду першої інстанції.

Таким чином, неявка сторін згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання мають виконуватися належним чином та вважав встановленим, що відповідачі порушили умови укладених між сторонами договорів, а відтак з них належить стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 83005 (а.с. 5-11).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.4.1., 2.5., 3.3., 3.3.1. зазначеного вище договору: кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 123200, 00 грн. Термін користування кредитом визначений сторонами - з 17 травня 2011 року по 17 травня 2018 року (включно). Процентна ставка встановлена в розмірі 15,9 % річних, яка нараховується та сплачується у валюті кредиту, починаючи з дня надання кредиту, зазначеного в п. 2.2. цього договору, до моменту повного погашення заборгованості за цим договором; погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно до «17» числа кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору в сумі 2440, 00 грн. Кредит надавався позичальнику на купівлю автоомбіля Chevrolet EPICA легковий седан-В 2010 року випуску для споживчих потреб, який був переданий в заставу. За користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно.

На виконання умов кредитного договору № 83005 від 17 травня 2011 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3, кредитором надано у користування позичальника 123200, 00 грн.

В подальшому до кредитного договору № 83005 від 17 травня 2011 року було внесено зміни, а саме 15 березня 2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 83005 від 17 травня 2011 року, яким внесено зміни до п. 2.5., а саме викладено в наступній редакції «погашення кредиту та нарахування процентів здійснюється позичальником щомісячно до «30» числа кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору в сумі 2440, 00 грн. (а.с. 16-17).

Також 17 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 83005/П (а.с. 18-19).

Відповідно до пунктів п.п. 1.2., 2.1.,3.1. зазначеного вище договору, сторони цього договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 83005 від 17 травня 2011 року. Сторони цього договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з позичальником за кредитним договором; сторони цього договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «Астра Банк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 83005 від 17 травня 2011 року та договором поруки № 83005/П від 17 травня 2011 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Правилами ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 512,514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, Банк виконав свої зобов'язання, надав позивачу кредит у сумі 123200, 00 грн. Однак, позивач не виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 31 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 107924, 82 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 92436, 92 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 15487, 09 грн. Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості з відповідачів оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи, наявним у справі доказам, яким надана належна правова оцінка та ґрунтуються на вимогах закону та умовах укладених між сторонами договорів.

Доводи відповідача про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для розгляду справи та ухвалення заочного рішення у зв'язку з не повідомленням її про час і місце розгляду справи колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно із матеріалами справи, суд належним чином повідомляв ОСОБА_2 про призначені дату та час судових засідань, шляхом направлення повістки про виклик за адресою реєстрації: 03140, АДРЕСА_1, що вказувалася відповідачем як місце проживання в договорі та актуальність якої на момент розгляду справи підтверджувалася відповіддю відділу адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м Києві. Однак всі конверти поверталися до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання.

Разом з цим, відповідач про зміну місця проживання не повідомляла, а тому виходячи з приписів ч.5 ст.74 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час розгляду справи) вона вважається такою, що повідомлена належним чином.

Положеннями ст. 224 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення) прямо передбачалося, що суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

Оскільки, ОСОБА_2, жодних доводів та підтверджуючих їх доказівьв обґрунтуванняьповажності причин неотримання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем свого проживання не зазначила ні суду першої інстанції при подачі заяви про перегляд заочного рішення, ні суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, розглянувши справу в заочному порядку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст. 103 ЦПК України не провів попереднє судове засідання, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки проведення попереднього судового засідання є правом суду, а не обов'язком (ч. 7 ст. 103 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення суду).

Посилання відповідача ОСОБА_2 відносно порушення її права на подачу зустрічного позову також не є підставою для скасування судового рішення, оскільки вона має право і можливість заявити свої вимоги окремо.

Доводи апеляційної скарги про порушення процесуального порядку розгляду заяви про перегляд заочного рішення не приймаються до уваги апеляційного суду з огляду на те, що за результатами розгляду такої заяви суд постановляє окреме процесуальне рішення, яке оскарженню не підлягає. Проте, вказані обставини не впливають на перевірку законності саме рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 12 грудня 2018 року.