АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Київ

Справа №756/6742/16-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 30 травня 2018 року

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа Приватне акціонерне товариства «Київський страховий дім»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухваленого 24 липня 2017 року суддею Луценко О.М. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва, повний текст рішення виготовлено 25 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №756/6742/16-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/162/2018
Головуючийусудіпершоїінстанції: Луценко О.М.
Доповідачусудіапеляційноїінстанції: СтрижеусА.М.
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа ПрАТ «Київський страховий дім», про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 06.01.2016 року о 00 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Мате Залки, 7/5, з вини водія автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5, сталося ДТП, в якій пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль Шевроле д.н.з. НОМЕР_2.

Оскільки внаслідок ДТП вона зазнала майнових втрат, пов'язаних із пошкодженням її майна, які відповідач добровільно не відшкодовує, ОСОБА_2 просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 16 552 грн. 32 коп. різниці між страховим відшкодуванням та загальною матеріальною шкодою та 1 200 грн. витрат на проведення оцінки завданих збитків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) 16 552 грн. 32 коп. завданої шкоди, 1200 грн. витрат на проведення оцінки завданих збитків та 551 грн. 21 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 18 303 грн. 53 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги звіт про оцінку вартості майнової шкоди, який не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. З Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 представник третьої особи ПАТ «Київський страховий дім», в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.2 а.с.39,41).

Апеляційний суд в складі колегії суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року з вини водія автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5, в м. Києві по вул. Мате Залки, 7/5, 06 січня 2016 року сталася ДТП, в якій пошкоджено автомобіль Шевроле д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 3).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль марки Chevroletд.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 (а.с. 26).

Звітом № 0016-С про оцінку автомобіля від 29 січня 2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП та відповідно до ремонтної калькуляції № 687КСП від 28.01.2016 року вартість ремонту автомобіля Chevrolet д.н.з. НОМЕР_2 складає 66 552 гривні 32 копійки (а.с. 4-21).

Заявою про виплату страхового відшкодування від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «Київський страховий дім» про виплату страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень за страховим випадком з вини водія ОСОБА_3 (а.с. 25).

Відповідно до полісу № АЕ/3674621 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 червня 2015 року ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» (а.с. 41).

На підставі наказу № 712-4551/1/1 від 24 березня 2016 року згідно платіжного доручення №11252 від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 виплачено 50 000 гривень страхового відшкодування страховою компанією відповідача (а.с. 94).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно правового висновку Верховного Суду України висловленої у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем як доказ що підтверджує розмір матеріальних збитків наданий звіт №0016-С від 29 січня 2016 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги для повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_7, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_3, було призначено судово-автотоварознавчу експертизу, виконання якої було доручено експертам КНДІСЕ.

Згідно висновку №21820/17-54 судової автотоварознавчої експертизи від 27 квітня 2018 року по даній цивільній справі, вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику ОСОБА_2 транспортного засобу - легкового автомобіля Шевроле Лачетті державний номер НОМЕР_2, яка сталася 06 січня 2016 року в 00 год. 15 хвилин по вул. Мате Залки 7/5 в м. Києві складає 52198 гривень 88 копійок.

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів вважає такий висновок автотоварознавчої експертизи вірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 1 вищевказаної Методики визначено, що методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до п.п.7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема, а) якщо КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний).

Під час визначення ринкової вартості пошкодженого КТЗ, оцінювач у звіті №0016-С від 29 січня 2016 року визначав, що відсоток додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, залежний від умов утримання, зберігання та експлуатації (Дз) дорівнює нулю, проте відповідно до додатку №4 Методики фактором додаткового зменшення вартості КТЗ є використання автомобіля в режимі в таксі, що дорівнює 10%.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 27 квітня 2018 року №21820/17-54, під час визначення ринкової вартості пошкодженого КТЗ, обставина використання транспортного засобу в режимі таксі, виходячи з показів ОСОБА_8, яка скористалась послугами служби таксі (т.1 а.с.139), враховано і ринкова вартість транспортного засобу склала 152602 гривні 83 копійки, в той час як у звіті №0016-С від 29 січня 2016 року ринкова вартість без врахування інтенсивності використання автомобіля складає 173797 гривень 07 копійок, що значно впливає на кінцевий результат, зокрема і на визначення коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

З наведеного вбачається, що розрахунок вартості майнової шкоди зроблений із порушенням норм Методики, а тому результати викладені у звіті №0016-С про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 29 січня 2016 року, не можуть вважатися об'єктивними та достовірними.

При цьому висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 27 квітня 2018 року №21820/17-54 є належним та допустимим доказом, оскільки ґрунтується на спеціальних пізнаннях, містить посилання на нормативні акти та методики експертних досліджень, рекомендовану науково-технічну та довідкову літературу, інші інформаційні джерела, які відповідають даті оцінки відповідно до вимог п.4.6 Методики.

За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню а саме, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає до стягнення 2198 гривень 88 копійок заподіяної матеріальної шкоди ( різниця від 52198 гривень 88 копійок вартості матеріального збитку за висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи та 50000 гривень, виплачених позивачу страховою компанією).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_2, то судові витрати підлягають пропорційному розподілу між сторонами. А відтак, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підлягає до стягнення 68 гривень 35 копійок, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає до стягнення 4094 гривні 42 копійки понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4. проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) 2198 гривень 88 копійок на відшкодування заподіяної шкоди, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 68 гривень 35 копійок, а всього 2267 гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4. проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) 4094 гривні 42 копійки судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна