Справа № 161/7825/18
Провадження № 2/161/2483/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., за участі секретаря Кубяк О.В., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами.

Також з посиланням на приписи ст.ст.180, 181 СК України позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої доньки та сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову частково та пояснив, що його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі по 1 000,00 грн. на кожну дитину, проти розірвання шлюбу не заперечив.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2001 року Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області за актовим записом №19 між сторонами був зареєстрований шлюб (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають спільних:

1)сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

2)доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач з позивачем та дітьми проживає та не приймає безпосередньої участі в їх утриманні.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дітей, а отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дитини, або поганий стан її здоровя. Позивач доказів протилежного суду не надала.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить.

При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обовязків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 1 000,00 грн. на кожну дитину. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дитини, зокрема для її фізичного та духовного розвитку. Заявлена до стягнення сума аліментів у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину є завищеною, тому суд задовольняє позов частково.

Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Щодо вимог про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач не сплачувала судового збору у розмірі 704,80 грн., при цьому суд задовольняє позов частково, суд пропорційно стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 140,96 грн. (704,80 * (2000/10000)).

Також, у звязку з понесенням позивачем судових витрат по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн., цей судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 265, 430 ЦПК України, статтями 112, 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився 22 квітня 1982 року та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Грисюк) ОСОБА_5, яка народилася 28 травня 1980 року, зареєстрований 01 вересня 2001 року Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис №19 розірвати.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошові сумі у розмірі по 1 000,00 грн. (одній тисячі гривень) на кожну дитину, а всього 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2018 року і до досягнення дитини повноліття, з індексацією стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 140 (сто сорок) гривень 96 копійок.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повне судове рішення складено та підписано 29 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6