Номер провадження 2/754/753/18
Справа №754/6331/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Малинки А.Ю.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника 3-особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у травні 2017 року звернулись до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просили суд визнати недійсним та скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №149 від 20.04.2016 щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на дану квартиру - серії НОМЕР_1. Крім того позивачі, просили скасувати державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на вказану квартиру по 1/3 частині за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під записом №17138996.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що згідно ордеру №Г183227 від 15.12.1972 ОСОБА_8 та її донькам - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (нині ОСОБА_5) було надано в користування жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,8 кв.м. В подальшому в даній квартирі був зареєстрований син ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та син і онука ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, та відповідно в квартирі залишились зареєстрованими п'ятеро осіб - позивачі та треті особи у справі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.01.2016 по цивільній справі №754/15850/15-ц за позовними вимогами ОСОБА_5 було визнано позивачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме вищевказаною квартирою. У зв'язку із тим, що вказане рішення було ухвалено без участі відповідачів, вони не знали про існування такого позову, ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.01.2016 було скасовано вищевказане судове рішення, та надалі дія по зняттю з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою - була скасована.

При цьому, позивачам стало відомо про те, що скориставшись періодом, коли вони не знали про заочне рішення суду та не могли його оскаржити, ОСОБА_5 звернулась до Деснянського районної в м.Києві державної адміністрації та приватизувала спірну квартиру на себе, свого сина та онуку в рівних частках, про що було видано розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №149 від 20.04.2016 та свідоцтво про право власності на вказану квартиру серії НОМЕР_1. Проведену реєстрацію позивачі вважають недійсною, а документи на підставі яких вона була проведена (розпорядження) та які виникли в її результаті (свідоцтво), мають бути скасовані, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не втратили право користування даною квартирою та є в ній зареєстрованими, отже мають право брати участь у приватизації разом із іншими мешканцями вказаного житла, а відтак вони змушені звертатись до суду із вказаним позовом за захистом свої порушених прав.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Журавської О.В. від 22.05.2017 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

В ході розгляду справи судом стороною позивачів було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просили суд уточнити їхні вимоги в частині скасування державної реєстрації права приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині за ОСОБА_6, яка внесена до Державного реєстру речових право на нерухоме майно під записом №17138996, ОСОБА_10, яка внесена до Державного реєстру речових право на нерухоме майно під записом №17139137, та ОСОБА_7 яка внесена до Державного реєстру речових право на нерухоме майно під записом №17138925.

За ухвалами судді від 20.06.2017 та від 06.11.2017 в якості забезпечення позову за заявами позивачів було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2018, справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А..

Ухвалою судді від 26.02.2018 дану справу було прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивачів - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з тим 05.04.2018 представником на адресу суду було подано клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність.

Представник відповідача - Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому в матеріалах судової справи містяться раніше подані письмові заперечення представника Департаменту, згідно яких останній заперечував проти задоволення позову в частині вимог до Департаменту.

У судовому засіданні представник третіх осіб - ОСОБА_2 зазначив, що приватизація спірної квартири третіми особами, про що було видано розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №149 від 20.04.2016 та свідоцтво про право власності на вказану квартиру та державна реєстрація права приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 була здійснена на той час на законних підставах. Наразі цивільна справа за позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням перебуває у Верховному Суді, однак дата розгляду справи ще не призначена.

Заслухавши вступне слово представника позивачів та представника третіх осіб, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно ордеру №Г183227 на жиле приміщення, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів від 15.12.1972 на підставі рішення виконкому Дніпровської районної ради від 15.11.1972 за №539, гр.ОСОБА_8 на її сім'ю, до складу якої входили її доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було надано право на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.8, т.1).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.01.2016 в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - було визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а.с.9-10, т.1).

З витребуваної судом від Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації реєстраційної справи №149 вбачається, що ОСОБА_5 13.04.2016 звернулась до Адміністрації із відповідною заявою на приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.229, т.1).

За результатами розгляду вищевказаної заяви, згідно розпорядження органу приватизації №149 від 20.04.2016, виданого керівником Відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру (а.с.227-228, т.1).

З наданої копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2017 вбачається, що 24.10.2016 було здійснено державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на спірну квартиру Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у рівних частках по 1/3 за ОСОБА_6 (номер запису про право власності: 17138996), ОСОБА_5, (номер запису про право власності: 17139137) та ОСОБА_7 (номер запису про право власності: 17138925). Підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2, розпорядження №149 від 20.04.2016, видане 20.04.2016 Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального підприємства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації (а.с.201-203, т.1).

07.12.2016 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва вищевказане заочне рішення про визнання позивачів у даному провадженні такими, що втратили право користування жилим приміщенням - скасовано, та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.11, т.1).

Відповідно до наданих копій довідок про реєстрацію місця проживання осіб від 10.04.2017 за №30/3103 та №31/3104, виданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, позивачі по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1, з 28.04.1994 - ОСОБА_4, та з 02.03.1984 - ОСОБА_3 по теперішній час (а.с.14,15, т.1).

Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.09.2017 було відхилено апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 щодо скасування рішення Деснянського районного суду м.Києва від 10.08.2017 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку у квартирі (а.с.1-5, т.2).

Дане судове рішення набрало законної сили, та окрім цього судом при розгляді даної справи було встановлено наступні обставини.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, яка відповідно до ордеру №Г183227 від 15.04.1972 була наймачем квартири АДРЕСА_1.

Також судом при розгляді вищевказаних позовних вимог ОСОБА_5 достовірно було встановлено, що відповідач залишила місце проживання через постійні конфлікти з іншими наймачами щодо користування квартирою та не мала наміру втратити право на користування у спірній квартирі, що підтверджується неодноразовими зверненнями до органів житлово-експлуатаційних організацій, правоохоронних та судових органів.

При цьому, ОСОБА_3 регулярно подавала начальнику ЖЕК, який обслуговує квартиру АДРЕСА_1, заяви з проханням без неї не проводити ніяких питань, пов'язаних з реєстрацією (припискою) в даній квартирі. Окрім цього, судом також було встановлено, що сторони не можуть досягти домовленості з приводу користування спірною квартирою.

Встановлені судом зазначені вище обставини також узгоджуються з наявними матеріалами справи у даному провадженні.

Стаття 47 Конституції України гласить, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачі вказують на порушення не тільки їхнього права на житло та користування спірною квартирою, а також й на порушення їхнього права на участь в приватизації квартири, що надається громадянам державою. Разом з тим, станом на теперішній час скористатись своїм правом на приватизацію нерухомого майна позивачі не можуть через те, що компетентним органом вже було прийнято відповідне рішення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правові підстави приватизації житла, що перебуває у державній власності та процедура її здійснення визначена Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінню яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири.

Відповідно до положень ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи, що рішення суду, яким позивачів було визнано такими, що втратили право користування житлом та на підставі якого їх було знято з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 - скасовано, їхні права на приватизацію вищевказаної квартири поновлено, а відтак вони на рівні з усіма іншими наймачами мають право приватизувати житло та стати його співвласником.

На даний час рішення суду, яким би ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано такими, що втратили право користування житлом відсутнє.

Оскільки, Розпорядження органу приватизації та Свідоцтво про право власності на житло є актами індивідуальної дії та порушують права та інтереси позивачів, а отже повинні бути скасовані судом в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, скасовуючи державну реєстрацію права власності суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Зважаючи на те, що розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №149 від 20.04.2016 щодо приватизації спірної квартири, а також свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 року визнаються судом недійсним, скасуванню підлягає запис про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 21, 29, 345, ст.ст.1, 6, 9, 61, 64 ЖК України, ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 76-83, 89, 95, 141, 174, 223, 258-260, 263-266, 268, 273, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 149 від 20 квітня 2016 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 і свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2.

Скасувати державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині за ОСОБА_6, яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під записом № 17138996, ОСОБА_11, яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під записом № 17139137, та ОСОБА_12, яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під записом № 17138925.

Стягнути з Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації ( м.Київ пр.Маяковського,29) судовий збір на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 640 грн..

Стягнути з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради ( м.Київ вул.Хрещатик,36) судовий збір на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі 640 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 30.05.2018.

Суддя: