ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/67/18 Справа № 213/3129/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»,

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» та доповнень до неї на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2018 року, яке ухвалено суддею Мазуренком В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 24 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (надалі - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго»), який неодноразово уточнювала, про визнання незаконними та скасування наказів №126/0444 від 07.12.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» і поновлення на роботі, оплаті вимушеного прогулу; №86/0444 від 16.08.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити премію ВГП, яка була незаконно знята на підставі оголошеної догани; №87/0444 від 16.08.2016 року «Про відсторонення від роботи» і зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити заробітну плату, яка не виплачувалась на підставі незаконно оголошеного наказу; №98/0444 від 22.09.2016 року «Про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення технології робіт» і зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити премію за ВГП, яка була незаконно знята на підставі оголошення догани; №99/0444 від 23.09.2016 року «Про відсторонення від роботи» і зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити заробітну плату, яка не виплачувалась на підставі незаконно оголошеного наказу; №109/0444 від 11.10.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» і зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити премію за ВГП, яка була незаконно знята на підставі оголошеної догани; №115/0444 від 25.10.2016 року «Про відсторонення від роботи» і зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виплатити заробітну плату, яка не виплачувалась на підставі незаконно оголошеного наказу, стягнення моральної шкоди.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в Широківському районі електричних мереж з 13.12.2016 року по 07.12.2016р., наказом №126/0444 від 07.12.2016 була звільнена згідно п.3 ст. 40 КЗпП України. Наказ 126/0444 від 07.12.2016р. вважає незаконним, оскільки профком не надав згоди на її звільнення, та 17.11.2016р. з переліку запропонованих інших посад обрала посаду головного юрисконсульта. Також звертала увагу, що звільнення, як і прийняття на роботу, проводиться лише за погодженням з генеральним директором, що в даному випадку зроблено не було. Зазначила, що її систематично притягують до дисциплінарної відповідальності та звільняють, через що вона вимушена звертатись до суду, - з причин конфліктів з керівництвом, викриття керівництва РЕМ в незаконних діях. Наказ 86/0444 від 16.08.2016р. вважає незаконним, оскільки відповідач не мав право покладати на позивача обов,язок узгоджувати завдання рейдовій бригаді з інженером ГТА ОСОБА_3, вказує, що план на місяць був складений, а узгодження завдань виходить за межі повноважень та є незаконною вимогою. Таким чином просить скасувати даний наказ, яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за незаконні вимоги. Наказ 87/0444 від 16.08.2016р. вважає незаконним, оскільки не відмовлялась від проходження перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки, з'явилась у призначений час, та оскільки не знала членів комісії просила їх надати службові посвідчення, та виразила недовіру членам комісії, та у зв,язку з поганим самопочуттям та до утворення незалежної комісії вказала, що не має можливості здавати іспит. Наказ 98/0444 від 22.09.2016р. вважає незаконним, оскільки хоча спірну пломбу і знімала рейдова бригада позивача, але пломба на час зняття була в належному стані без пошкоджень, - тому акти не складались, та пломба була здана до РЕМ, де також пломбу прийняли та вона була без пошкоджень, тому і там акти не складались. Вважає, що пломба була пошкоджена пізніше, оскільки це виявили через 5 місяців з моменту її зняття з лічильника споживача. Наказ 99/0444 від 23.09.2016р. вважає незаконним, оскільки відсторонена від роботи незаконно, від здачі іспиту не відмовлялась, а лише заявила відвід голові комісії ОСОБА_4 через незнання положень, заявила відвід ОСОБА_5 оскільки раніше подавала заяви відносно нього до правоохоронних органів. Таким чином вважає, що не відмовлялась від сдачі іспиту та відсторонена незаконно. Наказ 109/0444 від 11.10.2016р. вважає незаконним, оскільки 22.09.2016р. вона була на роботі, а твердження, що вона була відсутня з 16:32 годин до 17:00 годин хибне та недоведене. В цей день після іспитів вона на службовому автомобілі приїхала до РЕМ о 17:04 годин та оскільки робочий час закінчився пішла додому. Наказ 115/0444 від 25.10.2016р. вважає незаконним, оскільки відсторонена від роботи незаконно, оскільки в наказі вказано без збереження заробітної плати, але повинні були прописати із збереженням заробітної плати в розмірі двох третин тарифної ставки. Незадовільні результати на іспиті показала через знервованість, стрес.

Просить поновити строки звернення до суду з приводу оскаржень наказів №86,87, 98,99, оскільки хворіла, лікувалась, у зв'язку з чим подала заяву про залишення позову про оскарження цих наказів без розгляду, оскільки планувала після одужання їх оскаржити, крім того її ввів відповідач в оману надавши перелік запропонованих посад, серед яких вона обрала посаду «головного юристконсульта», але її ввели в оману та не перевели на цю посаду, а вона вважала, що конфлікт було вичерпано. Просить скасувати вказані накази, поновити її на роботі, стягнути за вимушений прогул з відповідача в розмірі 71109,62грн, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 64000грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №126/0444 від 07.12.2016р. «про застосування дисциплінарного стягнення» до ОСОБА_1, майстра групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж "ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго". Стягнуто з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 71109,62 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. В інший частині позову відмовлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Додатковим рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2018 року стягнуто з ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї відповідач ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволенні, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не взяв до увагу правовий висновок ВСУ у справі №6-703цс15 від 01.07.2015 року щодо згоди відмови профспілки у наданні згоди на звільнення працівника, яка має бути добре аргументована, чого у даному випадку зроблено не було. Оскільки, рішення виборного первинного органу про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 не містить належного обґрунтування, відповідач вважає, що він мав право на звільнення позивача за відсутності згоди профспілки. Також, зазначає, що суд у своєму рішення навів обґрунтування щодо відсутності підстав для звільнення позивача, яке не було зазначено у рішенні профспілки. Також, відповідач вказує на те, суд першої інстанції був непослідовним та нелогічним у своїх висновках, а саме, при вирішення позовних вимог в частині оскарження наказів про оголошення доган він дійшов висновку про правомірність доган не зважаючи на рішення профспілки, а при вирішенні питання щодо звільнення позивача дійшов протилежного висновку. Також, зазначають, що позивач не оспорювала факт її відсутності на робочому місці 03.11.2016 року та не оспорювала наказ №126/0444 через те, що вона не здійснювала зазначений у ньому дисциплінарний проступок. Крім того, відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_1 не заперечувала факту, уходу з роботи близько 14-30 годин. Також, на думку відповідача, суд безпідставно не взяв до уваги, як доказ по справі, аудиозапис засідання профспілкового комітету, на який посилалися обидві сторони, та під час розгляду справи суд не повідомляв сторони про те, що він вважає цей запис неналежним доказом.

Крім іншого, відповідач зазначив, що позивач ОСОБА_1 на момент звільнення працювала на посаді майстра 3 групи технічного аудиту, а тому суд не мав підстав для її поновлення на посаді майстра групи технічного аудиту. При цьому, звертає увагу суду на те, що позовних вимог про поновлення на посаді майстра 3 групи технічного аудиту позивач не заявляла.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряється.

Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині скасування наказу №126/0444 від 07.12.2016р. «про застосування дисциплінарного стягнення» та поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 працювала в ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго в Широківському районі електричних мереж з 13.12.2006р. Переведена 18.06.2013р. ОСОБА_1 на посаду майстра третьої групи ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго (а.с.152-153 том3).

Наказом №86/0444 Широківського РЕМ ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, від 16.08.2016р. мйстру 3 групи групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго ОСОБА_1 оголосили догану, оскільки ОСОБА_1 не здійснювала узгодження завдань з інженером ГТА 1-ї категорії ОСОБА_3, не провела в повному обсязі рейди по проблемним лініям (а.с.27 том1).

Наказом №98/0444 Широківського РЕМ ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго від 22.09.2016р., мйстру 3 групи групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго ОСОБА_1 оголосили догану, оскільки ОСОБА_1 проявила недбалість при огляді пломб, які мають ознаки порушення, не склала акт про порушення (а.с.29 т1).

Наказом №109/0444 Широківського РЕМ ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго від 11.10.2016р., майстру 3 групи групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго ОСОБА_1 оголосили догану, оскільки 22.09.2016р. ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 16:32 годин до 17:00 годин (а.с.31 т1).

Згідно наказу від 02.11.2016р. №1856б/1001, призначено головою постійно діючої комісії з перевірки знань з питань ОП, ПБ, ТЕ, Правил з виконання спеціальних видів робіт у керівників та спеціалістів СЕ Криворізького регіону члена центральної комісії з перевірки знань, провідного інженера охорони праці ОСОБА_4, вказано строк 03.11.2016р. (а.с.200 том3).

Згідно Протоколу № 30 від 03.11.2016р. засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації, проводилась перевірка знань майстра рейдової бригади групи технічного аудиту ШРЕМ ОСОБА_1 (а.с.208 том1).

Наказом №126/0444 Широківського РЕМ ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго від 07.12.2016р., майстер 3 групи групи технічного аудиту Широківського району електричних мереж ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» ОСОБА_1 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, - звільнено за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 07.12.2016р. В мотивування прийнятого наказу відповідачем зазначено, що 16.08.2016р. наказом 86/0444 на ОСОБА_1 за невиконання розпоряджень керівництва була оголошена догана; 22.09.2016р. наказом 98/0444 ОСОБА_1 за порушення виконання технічних перевірок засобів обліку електричної енергії була оголошена догана; 11.10.2016р. наказом 109/0444 на ОСОБА_1 за відсутність на роботі була оголошена догана. Незважаючи на оголошені догани, 03.11.2016р. ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 14:30 до 17:00 годин, доказів поважності, пояснень не надала. (а.с.33-34 том1).

Постановою Первинної профспілкової організації Криворізьких високовольтних електричних мереж ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» від 01 грудня 2016 року № 22-2 про надання згоди на звільнення майстра Широківського РЕМ ОСОБА_1 по п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, відмовлено адміністрації ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» у наданні згоди на її звільнення, через недостатність приведених фактів та обґрунтування причин у винесених доганах по наказам від 16 серпня 2016 року 86/0444 та від 22 вересня 2016 року №98/0444 ( а.с.26-28 том 1).

Спір між сторонам виник з приводу дотримання відповідачем положення трудового законодавства при звільненні позивача ОСОБА_1 за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, в межах оскаржуваного судового рішення, та скасовуючи наказ №126/0444 від 07 грудня 2016 року про звільнення та поновлюючи позивача на попередньому місці роботи, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем 03 листопада 2016 року трудової дисципліни, як підставу для звільнення. А також відмова профспілки у звільненні працівника містить обґрунтування та мотиви її висновків, що не було враховано ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в цій частині вважає їх вірними, обґрунтованими, вмотивованими, такими, що відповідають та узгоджуються із матеріалами справи, щодо відсутності належних та допустимих доказів відсутності ОСОБА_1 на роботі 03 листопада 2016 року у період з 14:30 до 17:00 годин.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

З огляду на те, що підставою для звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади стало порушення нею трудової дисципліни 03 листопада 2016 року через відсутність її на роботі з 14:30 до 17:00 годин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних та допустимих, а також достатніх доказів для підтвердження даного факту.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

На час розгляду справи в суді першої інстанції належних, допустимих та достовірних доказів, щоб підтверджували факт відсутності ОСОБА_1 03 листопада 2016 року на роботі не надавались.

Акти про відсутність на робочому місці 03 листопада 2016 року та акт про відсутність пояснень від 17 листопада 2016 року, копії яких додані відповідачем ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» до апеляційної скарги судом не досліджувались.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідачем ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» не зазначено та не надано доказів з якої поважної причини зазначені вище докази, Акти не було надано суду під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Посилання ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» в апеляційній скарзі на визнання позивачем ОСОБА_1 факту її відсутності на роботі, спростовуються матеріалам справи.

Як видно, з матеріалів справи, 03 листопада 2016 року було проведено засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації, проводилась перевірка знань майстра рейдової бригади групи технічного аудиту ОСОБА_1 Згідно Протоколу № 30 від 03.11.2016р. позивач була присутньою на засіданні комісії (а.с.208 том1). В матеріалах справи відсутні відомості щодо початку та закінчення часу засідання комісії. В протоколі міститься відомості, що комісія засідала у м.Кривому Розі. Згідно даних схеми руху транспортного засобу газель від 22 вересня 2016 року з місця проведення засідання комісії до робочого місця позивача електричних мереж Широківського району відстань становить більше 124 км. ( а.с.218,219 том 1).

На аудіо запису засідання профспілки від 01.12.2016р., на який в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається представник відповідача, щодо визнання позивачем відсутності на роботі 03 листопада 2016 року, відсутні її пояснення та визнання даного факту.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги відповідача, що позивач не заперечувала факт відсутності її на роботі 03 листопада 2016 року. Оскільки саме у цей день було призначено засідання комісії з перевірки знань позивача ОСОБА_1, на якій вона була присутньою.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає недоведеним факт відсутності позивача на роботі 03 листопада 2016 року, тобто вчинення нею дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник; у разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

На підставі п. 10 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки.

Отже, за змістом цієї норми закону суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова Первинної профспілкової організації № 22-2 від 01 грудня 2016 року, якою відмовлено адміністрації ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» у наданні згоди на звільнення майстра Широківського РЕМ ОСОБА_1 по п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, через недостатність приведених фактів та обґрунтування причин у винесених доганах по наказам від 16 серпня 2016 року 86/0444 та від 22 вересня 2016 року №98/0444, містить обґрунтування та мотиви чому комісія дійшла такого висновку, тому не врахування її висновків відповідачем при звільненні, як не вмотивованих є помилковим.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди позивач посилалася на положення статті 231-7 КЗпП України.

Згідно із статтею 231-7 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що моральна шкода ОСОБА_1 полягає у стражданнях та переживаннях, яких вона зазнала у зв'язку з незаконним звільненням з роботи, оскільки змінено спосіб її життя, вона позбавлена можливості отримувати заробітну плату, на підставі постійних хвилювань погіршився стан здоров'я.

Проте, колегія суддів не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром її компенсації в сумі 20000 грн., вважає його завищеним.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції з врахуванням обставини справи та роз'яснень, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, вважає достатнім, співмірним з немайновими втратами, яких зазнала позивач та відновленням порушених прав зменшити визначений судом розмір до 2000 грн., який буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку що рішення суду ухвалено без повного урахування усіх обставин справи, тому н підстав положення п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди та зменшенню його з 20000 грн. до 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2018 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди змінити, зменшивши цей розмір з 20000 грн. до 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: