АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Харків

справа № 643/4568/17

провадження № 22ц/790/1626/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року (в складі судді Короткого І.П.),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності, в якому просив припинити право власності відповідача на вказану частку у вказаній квартирі з виплатою компенсації її вартості та визнати за позивачем право власності на цю частку квартири в порядку припинення права відповідача на частку у спільному майні.

В обґрунтування позову вказував, що згідно рішення Московського районного суду від 04.03.2013 року він є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, власником іншої ? зазначеної квартири була його колишня дружина ОСОБА_3. 21.03.2017 року ОСОБА_3 подарувала належну їй ? частину квартири АДРЕСА_1 про що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про право власності за № 19536773. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Губадуловою Л.А., реєстровий № 1012.

На даний час в квартирі проживає він з дружиною ОСОБА_5 та їхнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, іншого житла вони не мають.

Вказував, що сторонам належить по 1/2 частці кожному квартири АДРЕСА_3. У власності відповідача є достатній перелік нерухомого майна, що на думку позивача свідчить про те, що квартира АДРЕСА_4 не є єдиним місцем де він може проживати, та що припинення права власності на зазначену частку не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та пояснював, що всі обставини справи зазначені у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим суд провів розгляд справи за його відсутності, але не в заочному, а в звичайному порядку, оскільки представник позивача своєї згоди на заочний розгляд справи не надав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - залишені без задоволення.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що сторонам належить по 1/2 частці кожному квартири АДРЕСА_1. У власності відповідача є достатній перелік нерухомого майна, що на його думку свідчить про те, що квартира АДРЕСА_4 не є єдиним місцем де він може проживати, та що припинення права власності на зазначену частку не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду від 04.06.2013 року, за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 21.03.2017 року ОСОБА_3 подарувала належну їй ? частину квартири АДРЕСА_1

Судом встановлено, що сторонам по справі належить по 1/2 частці кожному квартири АДРЕСА_1.

Ці обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2017року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.07.2012 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року по вказаній справі було призначено будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості ? частки квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 13080 ринкова вартість ? частини квартири АДРЕСА_1 в цінах на вересень 2017 року, складає 317331 грн.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2017 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.07.2012 року ОСОБА_2 належить ? частини квартири АДРЕСА_1

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

08 травня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшла мирова угода, відповідно до якої, ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності з компенсацією вартості частки, про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, власником якої є він, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстровий № 1012, про що в Державному реєстрі речових прав на майно є запис про право власності за № 19536773.

У вказаній мировій угоді ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять ухвалити нову постанову, якою скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року та задовольнити позов ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку припинення спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 317331 грн. в рахунок компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, які знаходяться на депозитному рахунку Московського районного суду м. Харкова.

До наданої 08 травня 2018 року мирової угоди додано розписку ОСОБА_2 від 05 травня 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в рахунок компенсації ? частини квартири АДРЕСА_1 чотири тисячі доларів США.

Враховуючи вищевикладені вимоги мирової угоди, колегія суддів вважає, що вказана мирова угода за своїм змістом є визнанням позову відповідачем та не може бути затверджена судом, як мирова угода у відповідності до вимог статті 207 ЦПК України.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін пояснили, що дійсно сторони дійшли висновку про вирішення спору мирно, просили затвердити вищезазначену мирову угоду, а у разі неможливості - вважати цю мирову угоду заявою відповідача про визнання позову. Представник відповідача не заперечував того, що ОСОБА_2 отримав зазначені у розписці 4000 доларів США.

З огляду на вищезазначене, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та визнання права власності задовольнити.

Припинити спільну часткову власність ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку припинення спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 317331 грн. в рахунок компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, які знаходяться на депозитному рахунку Московського районного суду м. Харкова (одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, банк: ДКС України, , МФО: 820 172, рахунок 6674)

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 червня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова