____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2949/16-ц
Провадження № 4-с/520/120/18
УХВАЛА

про часткове закриття провадження

та відмову у задоволенні скарги

12.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_1,

представника Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4, за участю стягувача ОСОБА_5, субєкта оскарження головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, на постанову державного виконався про стягнення виконавчого збору та дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

25.10.2018 року ОСОБА_4 завернулось до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 Анатолійовича ВП №57123377 від 10.10.2018 про стягнення виконавчого збору. Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 09.10.2018 року про примусове вселення стягувача у ВП №57123377 Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №57407200 від 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018р.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №57407200 від 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018, та постанова державного виконавця Нідзельського З.А. від 09.10.2018 про стягнення виконавчого збору є неправомірними та підлягають скасуванню, а також дії державного виконавця Нідзельського З.А. 09.10.2018 року з примусового вселення стягувача є неправомірними з огляду на те, що виконавче провадження ВП №57123377 щодо вселення ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1 незаконно було відкрито після закінчення на підставі п.9 ч.І ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, тобто у зв'язку із вселення ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1; державним виконавцем оскаржувана постанова від 10.10.2018 прийнята з порушенням вимог закону без надання фактично права боржнику виконання рішення суду добровільно та без перевірки добровільного виконання рішення суду.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

В ході судового засідання, яке відбулось 21.11.2018 року, представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить витребувати матеріали виконавчого провадження ВП №57123377, відкритого 04.09.2018 про вселення стягувача ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_2. Витребувати матеріали виконавчого провадження ВП №54717132, відкритого 15.09.2017 про вселення стягувача ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_2. Витребувати матеріали виконавчого провадження ВП №57407200 відкритого 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018р.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року клопотання представника скаржника було задоволено.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник скаржника ОСОБА_4 ОСОБА_7 у судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Стягувач ОСОБА_5 та субєкт оскарження головний державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У засідання зявився представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області державний виконавець Анісімова Анастасія Валеріївна, яка надала суду витребувані документи, у задоволенні скарги просила відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги скарги на постанову державного виконався про стягнення виконавчого збору підлягають закриттю, а в іншій частині скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/2949/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року, позов ОСОБА_5 було задоволено. Вселено ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_3.

26 жовтня 2016 року представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, в результаті чого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2016 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року було скасовано.

В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2017 року, позов ОСОБА_5 було задоволено. Вселено ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_3

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Так, 23 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси видано дублікат виконавчого листа № 520/2949/16-ц про примусове виконання вищевказаного рішення суду про вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_4.

В порядку ст..ст. 24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», 04 вересня 2018 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження ВП № 5712337 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду.

18 вересня 2018 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_6 з метою перевірки добровільного виконання боржником вимог виконавчого листа було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_5, про що було складено ОСОБА_3 державного виконавця. З якого вбачається, що боржник не виконав добровільно вимоги виконавчого документу. Двері квартири в яку необхідно провести вселення ОСОБА_5 ніхто не відчинив.

19 вересня 2018 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_6 була винесена постанова про залучення працівників органів внутрішніх справ.

21 вересня 2018 року на адресу стягувача та боржника державним виконавцем було направлено повідомлення про проведення примусового вселення до квартири 01.10.2018 року о 14.30 год.

01 жовтня 2018 року державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що представник стягувача заявив в усній формі клопотання про перенесення виконавчих дій на 09.10.2018 року на 15.00 год. В зазначений час представлених стягувача зобовязався сприяти добровільному виконанню вимог виконавчого документу. Стягувач проти такого клопотання не заперечував.

03 жовтня 2018 року на адресу стягувача та боржника державним виконавцем було направлено повідомлення про проведення примусового вселення до квартири 09.10.2018 року о 15.00 год.

03 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_6 була винесена постанова про залучення працівників органів внутрішніх справ.

У визначений день, а саме 09 жовтня 2018 року року державним виконавцем з метою виконання виконавчого листа було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_6 в результаті чого було встановлено, що представник за довіреністю ОСОБА_1 забезпечив доступ стягувачу ОСОБА_5 до квартири 83 буд. 59/5. Боржник ОСОБА_4 знаходилась в кімнаті із державним виконавцем відмовилась розмовляти. Представник боржника за довіреністю зобовязався, що у стягувача перешкод у користуванні житла не буде.. Вказане підтверджується ОСОБА_3 державного виконавця.

10 жовтня 2018 року головним державним виконавцем була винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_4 на користь Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції у Одеській області стягнуто виконавчий збір у розмірі 7 446 гривень.

Також 10 жовтня 2018 року головним державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в частині вселення ОСОБА_5, у звязку з виконання вимог в повному обсязі.

11 жовтня 2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 57407200 з виконання Постанови № 57123377 виданої 10.10.2018 року Другим Київським ВДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_4 у розмірі 7 446 гривень.

Під час примусового виконання даної постанови, 07 листопада 2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Звертаючись до суду з даною скаргою, Скаржник просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 Анатолійовича ВП №57123377 від 10.10.2018 про стягнення виконавчого збору та визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №57407200 від 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018р.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 06.06.2018 року в рамках розгляду справи № 921/16/14-г/15 де також вказано, що :

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження за скаргою ОСОБА_4 в частині вимог визнання неправомірною та скасування постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 Анатолійовича ВП №57123377 від 10.10.2018 про стягнення виконавчого збору; визнання неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №57407200 від 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018р

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин вимоги скарги в цій частині підлягає закриттю.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч.1 ст. 256 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд повідомляє позивачу, що розгляд справ за вищевказаними позовними вимогами віднесено до судів адміністративної юрисдикції.

Що стосується вимог скарги ОСОБА_4 в частині вимог про визнання неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 09.10.2018 року про примусове вселення стягувача у ВП №57123377, суд зазначає наступне.

Згідно ст.. 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядк

На підставі ст.3 Закону «Про виконавче провадження» виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, видані судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, у випадках, передбачених законом, судові накази, виконавчі написи нотаріусів, посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі рішень цих комісій, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування будівлями та майном, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, рішення інших органів державної виконавчої влади, у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини»

Пред'явлення виконавчого документа до виконання - це невід'ємне право кожного стягувача. Документ пред'являється на виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи боржника або місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувач

Отже заявником не надано суду доказів того, що дії головного виконавця суперечать чинному законодавству, а посилання, викладені в скарзі не може бути підставою для її задоволення, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем були виконані всі дії, які передбачені законом в межах його повноважень.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що вимоги скарги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, а від так задоволенню не підлягає

На підставі наведеного, керуючись ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.ст. 255, 256, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 в частині вимог визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 Анатолійовича ВП №57123377 від 10.10.2018 про стягнення виконавчого збору; визнання неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП №57407200 від 11.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн. на підставі документу Постанова № ВП №57123377 від 10.10.2018р закрити.

Повідомити скаржнику, що вказані вимоги віднесено до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 в частині вимог про визнання неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 09.10.2018 року про примусове вселення стягувача у ВП №57123377 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2018 року