КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/5641/14 Головуючий у І інстанції - Потабенко Л.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/2800/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка не брала участі у справі на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Обухівської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом до Обухівської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку розміром 0,0075 га, та розміром 0,0462 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено в оформлені спадщини, оскільки він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду із заявою про продовження строку прийняття спадщини.

Зазначає, що він пропустив строк звернення з поважних причин, оскільки він не знав про існування заповіту, а дізнався лише 06 листопада 2014 року, що на його думку є поважною причиною пропуску подачі заяви про прийняття спадщини

Просив суд, надати йому додатковий трьохмісячний строк для подання ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси, подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовувала тим, що вона є дружиною спадкодавця, інвалідом 2-ї групи, отже має право на обов'язкову частку в спадщині.

Спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання із спадкодавцем.

Однак суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців і не притягнув її до участі в розгляді справи.

Крім порушення судом її процесуальних прав на участь у судовому засіданні, ОСОБА_2 також вважала, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, оскільки безпідставно прийшов до висновку про поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Вважає, що незнання про існування заповіту не є поважною причиною пропуску такого строку, а, отже, не є підставою для встановлення додаткового строку.

Просила, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданого 13 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_4, та відкриття спадщини.

11 липня 2013 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів позивачу ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку розміром 0,0075 га, та розміром 0,0462 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Листом від 10 листопада 2014 року приватним нотаріусом Щур Н.Р., підтверджується звернення позивача з заявою про прийняття спадщини, та пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

В листі від 01 грудня 2014 року приватного нотаріуса Щур Н.Р., повідомляється, що після померлого ОСОБА_4, спадкова справа не відкривалась.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачу стало відомо про заповіт 06 листопада 2014 року, що є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому є підстави для надання додаткового строку тривалістю у три місяці для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2, виданого 15 липня 1966 року, ОСОБА_2 являється дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 05 лютого 2015 року №104, згідно якої ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. За даною адресою була зареєстрована також і ОСОБА_2

Частиною 3 статті 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будь-яких заяв ОСОБА_2 про відмову від спадщини матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.

Крім того, ч.1 ст.1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

ОСОБА_2 являється непрацездатною вдовою свого померлого чоловіка ОСОБА_4, оскільки являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою ВТЭ-24 №010338, виданою 17 лютого 19990 року безстроково.

Пенсійним посвідченням ОСОБА_2 НОМЕР_3, що видано 31 січня 1990 року підтверджується, що остання являється інвалідом другої групи.

Отже, згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, ОСОБА_2 має право на обов'язкову частку у спадщині.

Судом першої інстанції вищезазначені обставини враховані не були, у зв'язку з чим ухваленим 01 грудня 2014 року рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2

Також слід зазначити, що статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Проте, під час розгляду справи, Обухівським районним судом Київської області не було визначено коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

У зв'язку з вищезазначеним, рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року підлягає скасуванню з прийняттям по справі постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім цього, відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Керуючись ст.ст. 367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2014 року скасувати та прийняти по справі постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Обухівської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко