АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8445/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/834/18 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м. Тернопіль
Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Храпак Н. М., Хома М. В.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу №607/8445/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2018 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., повний текст якого складено 05 березня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про передачу права власності на земельну ділянку неповнолітній дитині із одночасним припиненням права на аліменти для дитини у зв`язку із передачею права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку. На даний час він навчається у структурному підрозділі Тернопільського національного економічного університету - Центрі підготовки офіцерів запасу Львівської національної академії сухопутних військ та після закінчення навчання на юридичному факультеті ТНЕУ планує укласти контракт на службу у Збройних Силах України. Враховуючи, що він має намір влаштуватися на військову службу, з метою уникнення нотаріальних складнощів у разі настання обставин відкриття спадщини, просить позовні вимоги задовольнити та передати права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:1287, яка належить йому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №853412, виданого Управлінням Держкомзему у Козівському районі Тернопільської області 02 грудня 2009 року неповнолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із одночасним припиненням права відповідача ОСОБА_5 на отримання аліментів, які стягуються на її користь згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2012 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Зазначає, що відзив на позовну заяву поданий відповідачкою з порушенням вимог ЦПК України, а відтак суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд безпідставно застосував ст.190 СК України. Також судом не враховано підстав в обґрунтуванням позовних вимог, викладених позивачем у заяві про зміну підстав позову - неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також не взято до уваги нецільове використання позивачкою коштів, отриманих, як аліменти.

Просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2018 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач в установленому законом порядку до органу опіки та піклування за наданням дозволу на укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно не звертався і Службою у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради такий дозвіл не надавався.

З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони по справі з 28 лютого 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2012 року.

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2012 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 23 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до довідки-розрахунку №169/03-31, виданої Козівським районним відділом Державної виконавчої служби 30 січня 2017 року, станом на вересень 2016 року заборгованість ОСОБА_3 за аліментами складає 30053.79 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_3 в період з 14 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року та з 03 квітня 2016 року по 29 липня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою військової частини п/п НОМЕР_1 №2311 від 09 липня 2016 року.

В період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2017 року позивач навчався на денній формі навчання на юридичному факультеті Тернопільського національного економічного університету, про що свідчить довідка №1013 від 14 червня 2017 року.

Згідно повідомлення Тернопільської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №303-06-12 від 03 лютого 2017 року в період з червня по листопад 2016 року на ім`я ОСОБА_4 виплачено наступні поштові перекази:

№14 на суму 2095 грн. виплачено 04 серпня 2016 року;

№0/76 на суму 3216 грн. виплачено 15 серпня 2016 року;

№5/118 на суму 410 грн. виплачено 26 листопада 2016 року;

№98 на суму 350 грн. виплачено 21 жовтня 2016 року.

В період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року ОСОБА_6 поштових переказів у відділенні поштового зв`язку Тернопіль-9, відправником яких був ОСОБА_3 , не отримував, що підтверджується повідомленням Тернопільської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №301-26/3-510 від 21 вересня 2017 року.

У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №853412, виданого Управлінням Держкомзему у Козівському районі Тернопільської області 02 грудня 2009 року, позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0.1200 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, кадастровий номер: :01:001:1287.

Відповідно до ст.190 Сімейного Кодексу України той з батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за рішенням суду» батьки мають право з дозволу органу опіки та піклування укласти між собою договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), який підлягає нотаріальному посвідченню й державній реєстрації (ст. 190 СК України).

Таким чином, зазначеною нормою права передбачений конкретний порядок для набуття дитиною або дитиною і тим з батьків, з ким вона проживає права власності на нерухоме майно за рахунок припинення права на аліменти.

Однак, сторони всупереч зазначеним вимогам не уклали договір і не посвідчили його нотаріально, як того вимагає закон.

Крім того, договір, як будь-який правочин про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно повинен, відповідати вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідною умовою чинності правочину. При цьому укладення даного договору, відповідно до положень ст. 8 СК України, застосовуються відповідні норми ЦК України, зокрема розділу ІІ книги п`ятої ЦК України, яка регулює загальні положення про договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Свобода договору є однією з загальних засад цивільного законодавства.

Таким чином, договір, передбачений ст.190 СК України, є двостороннім договором, який наділяє правами та обов`язками обидві його сторони та є проявом їх вільного волевиявлення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони у справі до Служби в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з метою отримання дозволу на укладення договору про припинення права відповідача на аліменти для неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із передачею йому права власності на належну позивачу земельну ділянку площею 0.1200 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, кадастровий номер: :01:001:1287 не звертались.

Крім того, як вбачається із відзиву на позовну заяву відповідач зазначила, що вона не надавала своєї згоди на передачу у власність неповнолітньому сину сторін належної позивачу земельної ділянки та припинення у зв`язку із цим права на аліменти, які стягуються на її користь із ОСОБА_3 та заперечує щодо укладення договору про припинення права на аліменти для дитини.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, щодо нецільового використання відповідачем аліментів, які стягуються на її користь з ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази нецільового використання аліментів.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом встановлено фактичні обставини на підставі недопустимих доказів, оскільки наведене не підтверджується жодними належними доказами та не впливає на правильність вирішення спору.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволені позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Н.М. Храпак

М.В. Хома