Справа № 357/4745/16-ц Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1818/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 06.06.2018
УХВАЛА

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Банк «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 було укладено рамкову угоду № FW601.687 від 28.11.2013 року, відповідно до умов якої Банк здійснив кредитування відповідача на підставі договорів (п. 2.1.). 28.11.2013 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу № 601.44176/FW601.687, згідно якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 200 000 UAH, процентна ставка 23 %, строком на 60 місяців, однак ОСОБА_2 було порушено умови договору, чим спричинено заборгованість в розмірі 421 423 грн. 85 коп., яка складається з: капіталу - 178 540,02 грн., процентів - 54 084,30 грн., процентів за неправомірне користування кредитом - 11 598,45 грн. та пені - 177 201,08 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_2 було укладено договір поруки 28.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ Банк «ПроКредитБанк».

Оскільки, на звернення Банку до відповідача ОСОБА_3, про виконання зобов'язання відповідно до укладеного Договору поруки, вимоги не були виконані і погашення не відбулось, позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 601.44176/FW601.687 від 28.11.2013 року у сумі 421 423 грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6321 грн. 36 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість по договору про надання траншу № 601.44176/FW601.687 у розмірі 421 423,85 грн., а також судовий збір в сумі 3160,68 грн. В частині задоволення вимог банку до поручителя ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з припиненням поруки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ПАТ «ПроКредитБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ПроКредитБанк» до поручителя ОСОБА_3 задовольнити. Серед доводів скарги апелянт, зокрема, зазначає про порушення судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 559 ЦК України при вирішенні питання про задоволення вимог банку до поручителя.

При підготовці справи до судового розгляду колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 408/8040/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Постановляючи зазначену ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 та в інших висловлено правову позицію, відповідно до якої, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від вказаної правової позиції Верховного Суду України щодо застосування наведеної норми матеріального права у подібних правовідносинах, виходячи з такого.

Правова позиція щодо припинення поруки після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням суперечить положенням законодавства про однаковий обсяг відповідальності боржника і поручителя. У цьому випадку порушуються загальні засади цивільного законодавства - справедливість, розумність і добросовісність. При такому тлумаченні частини четвертої статті 559 ЦК України кредитор для захисту свого порушеного права повинен пред'являти позов до поручителя щоразу не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів, тоді як право вимоги до основного божника, який відповідає перед кредитором солідарно з поручителем, зберігається у кредитора протягом загальної позовної давності. Отже, втрачається сама сутність солідарної відповідальності боржника і поручителя.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, а не з моменту настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів.

Відповідно до приписів п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Про зупинення провадження суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.252 ЦПК).

Провадження у справі в такому випадку згідно п.14 ст.253 ЦПК зупиняється до закінчення перегляду іншої справи в касаційному порядку.

Ураховуючи, що спірні правовідносини у даній справі та у справі № 408/8040/12, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, є подібними і стосуються застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12.

Керуючись п.10 ч.1 ст.252, п.14 ст.253, ст.260 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

УХВАЛИЛА:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Банк «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 408/8040/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: