КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/379/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 761/37606/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року, постановлене у складі судді Осаулова А.А.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У жовтні 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_3 з позовом до відповідача ОСОБА_2, у якому просила стягнути на свою користь у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти в сумі 47070 грн. 26 коп., кошти за складання звіту в сумі - 500 грн. та суму сплаченого судового збору в сумі - 640 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2017 року о 12:55 в м. Києві по вул. Олеся Гончара, 25 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Опель Фронтера», державний номер НОМЕР_7 під керуванням відповідача - ОСОБА_2 та автомобіля марки «Ніссан Кашкай», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2017 року по справі № 761/21726/17 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до даних, які були надані відповідачем, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське». На адвокатський запит ОСОБА_4 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у своїй відповіді від 29.06.2017 року за № 4953/13-9 повідомила про те, що дійсно після проведення позапланової перевірки в ПрАТ «СТ «Іллічівське» розпорядженням Нацкомфінпослуг від 22.11.2016 року за № 2907 було прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності даного товариства.

За результатами огляду Українським центром післяаварійного захисту «Експерт-сервіс авто» 28.08.2017 року був складений відповідний Звіт № МК0212_17 про оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ніссан Кашкай», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкоджень. Згідно з висновком, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 в результаті його пошкодження при ДТП, складає суму в розмірі 47070 грн. 26 коп.

Крім того, 30.09.2017 року адвокатом Князьською Н.А. було направлено на ім'я відповідача - ОСОБА_2 пропозицію досудового врегулювання, відповідно до якої було запропоновано йому в добровільному порядку відшкодувати збитки завдані дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої він є, та сплатити суму в розмірі - 47 070 грн. 26 коп. Дана пропозиція відповідачем була проігнорована.

При цьому позивач зазначає, що метою звернення до суду є стягнення з винної у вчиненні ДТП особи заподіяної ним внаслідок ДТП шкоди із посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України та існуючої судової практики. Право потерпілого на відшкодування шкоди заподіювачем є абсолютним, тому наявні підстави для задоволення позову, не зважаючи на те, що відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 8 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти матеріальної шкоди в розмірі - 47 070 грн. 26 коп. та судовий збір в розмірі - 640 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вказував, що факт того, що станом на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СТ «Іллічівське», був встановлений оскаржуваним рішенням. Однак суд посилався на те, що суду не надано доказів того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 буда застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Посилання суду щодо анулювання ліцензії страхової компанії не відповідає дійсності, оскільки, якщо стався страховий випадок, а страхову компанію позбавили ліцензії, застрахована особа все одно має право на компенсацію. Після анулювання офіційного дозволу страховик не може продовжувати діяльність, однак за законом ця заборона не поширюється на виконання зобов'язань за вже укладеними угодами. Крім цього, вказаний договір в судовому порядку недійсним не визнавався. Також відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «СТ «Іллічівське» не перебуває в процесі припинення.

Доводи позивача про те, що фактичні витрати на ремонт пошкодженого автомобіля склали 47 070 грн. 26 коп., не знайшли свого підтвердження, оскільки в оскаржуваному рішенні відсутня інформація про фактичне проведення ремонту автомобіля, що повинно бути підтверджено відповідними доказами, а є лише висновок експерта про майбутню вартість можливого відновлюваного ремонту.

Звертає увагу, що ст. 1194 ЦК України, з метою захисту прав потерпілого, встановлює додаткову (субсидіарну), а не основну відповідальність страхувальника.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити рішення суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 12 червня 2017 року о 12 год. 20 хв. в м. Києві по вул. О. Гончара, 25, керуючи автомобілем «Опель Фронтера», державний номер НОМЕР_4, перед початком руху не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан Кашкай», державний номер НОМЕР_2, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно за ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем ОСОБА_2 внаслідок порушення останнім п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Отже, вина відповідача ОСОБА_2 в спричиненні ДТП, в якому пошкоджено транспортний засіб позивача ОСОБА_3, доведена.

Судом першої інстанції встановлено, що на час ухвалення рішення в матеріалах справи були відсутні докази того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».

12.07.2017 року позивачем було направлено на ім'я відповідача та третьої особи - ПрАТ СТ «Іллічівське» повідомлення, відповідно до якого йому пропонувалось прибути для прийняття участі у проведенні та складанні протоколу огляду пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки Ніссан Кашкай, державний номер НОМЕР_2. Вказана обставина підтверджується копією повідомлення та відповідними поштовими фіскальними чеками про направлення його сторонам (а.с. 13-16).

Як вбачається зі звіту №МК0212_17 від 28.08.2017 року про оцінку автомобіля Ніссан Кашкай, державний номер НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП складає 47070 грн. 26 коп. (а.с.20-32).

Листом від 29.06.2017 року за № 4953/13-9 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомила адвоката Князьську Н.А. про те, що після проведення позапланової перевірки в ПрАТ «СТ «Іллічівське» розпорядженням Нацкомфінпослуг від 22.11.2016 року за № 2907 було прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності даного товариства. В Нацкомфінпослуг відсутня інформація щодо порушення процедури банкрутства стосовно ПрАТ «СК «Іллічівське».

Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року за №6-2808-15, та встановлену судом об'єктивну неможливість позивача отримати відшкодування шкоди за рахунок страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача, як винної особи у вчиненні 12.06.2017 року дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди згідно з оцінкою пошкоджень від 28.09.2017 року в розмірі - 47070 грн. 26 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо підстав для задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 21 Закону України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем лише до апеляційної скарги було додано копію полісу № АЕ/8857398 від 20.07.2016 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля «Опель Фронтера», державний номер НОМЕР_7, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» (а.с. 92). Строк дії договору з 21.07.2017 року по 20.07.2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 12 липня 2017 року повідомляла ПрАТ СТ «Іллічівське» про настання страхового випадку, проте будь-якої інформації щодо можливості отримання відшкодування на час розгляду справи судом першої інстанції позивач не отримала.

Відповідно до листа від 29.06.2017 року за № 4953/13-9 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, після проведення позапланової перевірки у ПрАТ «СТ «Іллічівське», 22.11.2016 року було прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності даного товариства.

Крім того, у листі роз'яснюється право звернення до МТСБУ у разі порушення процедури про банкрутство. Проте в Нацкомфінпослуг відсутня інформація щодо порушення процедури банкрутства стосовно ПрАТ «СК «Іллічівське».

Доводи апеляційної скарги про те, що після анулювання офіційного дозволу ПрАТ «СК «Іллічівське» має право продовжувати здійснювати діяльність за вже укладеними угодами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди саме до винної особи - відповідача, що узгоджується зі ст. 1166, 1187, 1188 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року за №6-2808-15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Однак в матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду зазначену страхову компанію, що є обов'язком відповідача в силу ст. 33 вказаного Закону.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному рішенні відсутня інформація про фактичне проведення ремонту автомобіля колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позовних вимог про стягнення коштів на проведення відновлювального ремонту позивач не заявляла. Відповідно до ремонтної калькуляції № МК0212_17 від 19.08.2017 року, вартість ремонту автомобіля НОМЕР_6 складає 68 440 грн. 01 коп.

Тоді як вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження при ДТП, про відшкодування якого були заявлені позовні вимоги ОСОБА_3, відповідно до звіту №МК0212_17 від 28.08.2017 року, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та складає 47070 грн. 26 коп.

Відповідач не надав доказів на спростовування звіту №МК0212_17 від 28.08.2017 року. Питання про призначення відповідної експертизи відповідач перед судом не порушував.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.