Ухвала

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 760/1430/17-ц

провадження № 61-1525св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року у складі судді Шереметьєвої Л. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування») про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що 21 січня 2016 року між нею та відповідачем укладений договір добровільного страхування фінансових ризиків (захист від безробіття) № 617/2632 (далі - договір страхування) строком дії 12 місяців із 21 січня 2016 року до 20 січня 2017 року. У частині 1 договору страхування визначено, що цей договір складається із частини 1 та частини 2, які не діють одна без одної. Частина 2 договору страхування розміщена на веб-сайті відповідача у мережі Інтернет ? www.arsenal-strahovanie.com, у розділі «Страхування фінансових ризиків», програма «Захист від безробіття» для клієнтів Правекс-Банк.

Предметом договору страхування є інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані зі збитками при здійсненні ним господарської діяльності.

Згідно з пунктом 3.1 договору страхування страховим випадком є понесені збитки страхувальником під час дії договору страхування, підтверджених відповідними документами, у зв'язку з будь-якими порушенням іншими особами прав та/або законних інтересів страхувальника в частині фінансових (грошових) зобов'язань (обов'язків) перед ним, а саме: втрати страхувальником постійного місця роботи, яке він мав на момент укладення цього договору страхування.

Під втратою постійного місця роботи сторони домовилися розуміти розірвання трудового договору страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: ліквідації, банкрутства, скорочення чисельності або штату працівників.

Страхова сума за договором страхування встановлена у розмірі 20 000,00 грн.

На виконання умов договору страхування нею сплачений страховий платіж у розмірі 400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21 січня 2016 року № 507/з14.

На момент укладення договору страхування вона працювала директором Троєщинського відділення Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»).

05 квітня 2016 року вона отримала попередження про наступне звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України із датою звільнення не раніше ніж два місяці із дати вручення цього повідомлення.

На виконання пункту 5.2.7 договору страхування вона повідомила відповідача про майбутнє звільнення шляхом направлення 07 квітня 2016 року на його адресу заяви та копії попередження про звільнення.

06 червня 2016 року вона звільнена із роботи у зв'язку із скороченням штату.

07 червня 2016 року вона повідомила відповідача про настання страхового випадку та направила необхідні для виплати страхової суми документи.

Листом від 30 червня 2016 року відповідач відмовив їй у виплаті страхового відшкодування із підстав порушення нею умов пункту 4.3 частини 2 договору страхування, зміни в який ним внесені 22 січня 2016 року в односторонньому порядку.

Виходячи з цього, такі дії відповідача щодо внесення змін у договір страхування, є незаконними, оскільки ці зміни нею не підписані, а отже, мають виконуватися умови договору у редакції, укладеній між сторонами 21 січня 2016 року.

Крім того, відповідно до пункту 9.1 договору страхування з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 0,01 % від сум несвоєчасного здійснення страхового відшкодування за кожний прострочений робочий день, але не більше подвійної ставки Національного банку України, починаючи із 28 червня 2016 року у розмірі 2 283,26 грн.

Також, відповідач має відшкодувати їй заподіяну моральну шкоду, оскільки вона позбавлена відшкодування, на яке розраховувала під час підписання договору страхування, що призвело до душевного болю, позбавило її можливості займатися пошуком роботи.

Із урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд стягнути із ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 20 000,00 грн, пеню у розмірі 2 283,26 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 213,72 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, а також витрати на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 20 000,00 грн, пеню у розмірі 2 283,26 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 213,72 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто із ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 640,00 грн судового збору та 5 440,00 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що уклавши договір страхування, відповідач взяв на себе зобов'язання виконувати умови, які закріплені у ньому. Оскільки на момент укладення договору страхування застережень щодо працівників банківської сфери він не містив, а зміни у вказаний договір внесенні відповідачем в односторонньому порядку, то відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною. Відповідач зобов'язаний сплати позивачу пеню та інфляційній втрати, оскільки він порушив свої зобов'язання за договором страхування. Підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні, оскільки умовами договору страхування не передбачено відшкодування такої шкоди, як і положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не передбачено відшкодування моральної шкоди у зв'язку із невиконання договірних зобов'язань.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «СК «Арсенал Страхування» відхилено. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам, висновки суду відповідають вимогам закону, а тому підстави для скасування рішення місцевого суду відсутні.

У грудні 2017 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявник у касаційній скарзі зазначає, судами не враховано, що 30 грудня 2013 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ КБ «Правекс Банк» укладений договір доручення № 301213-124/К, на підставі якого останнє діяло від імені та в інтересах відповідача і зобов'язувалося укладати договори страхування, умови яких затверджені зазначеним договором доручення та викладені у вигляді шаблонів. 09 лютого 2015 року договір доручення доповнений шаблоном договору страхування фінансових ризиків «Захист від безробіття» шляхом укладення між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ КБ «Правекс Банк» додаткової угоди № 7 до договору доручення від 30 грудня 2013 року № 301213-124/К. Починаючи із 09 лютого 2015 року договір страхування містив у собі виключення, згідно з якими працівники банківської сфери не могли бути застраховані за таким договором, а у разі укладення такого договору через помилку, недбалість, або інші обставини, укладений договір визнається таким, що не діє щодо зазначених осіб, є недійсним і виплати за ним не проводяться. Також, голова правління ПАТ «СК «Арсенал Страхування» особисто договір страхування із позивачем не підписував. Цей договір укладений повіреним із перевищенням повноважень. Оскільки відповідач не надавав свого схвалення вказаного договору, то будь-які цивільні права та обов'язки за ним, у тому числі обов'язок зі сплати страхового відшкодування позивачу - не виникли.

Також, відповідач не був належним чином повідомлений про час проведення судового засідання в суді першої інстанції, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано матеріали справи та надано строк на подання відзиву.

У березні 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ «СК «Арсенал Страхування», у якому заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Доводи касаційної скарги ґрунтується на припущеннях відповідача, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про

відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом

касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим

Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року передано на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 355/385/17 (провадження № 61-30435св18).

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, виходив із наявності підстави, передбаченої частиною другою статті 403 ЦПК України.

Передаючи на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 355/385/17, Верховний Суд виходив із наявності протилежних за змістом висновків щодо застосування судом касаційної інстанції положень ЦК України та Закону України «Про страхування». Так, розглядаючи справу № 355/385/17 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов до висновку, що відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» порушив права та законні інтереси позивача. Укладаючи договір страхування із ОСОБА_3, ПАТ КБ «Правекс-Банк» діяло із перевищенням повноважень, наданих йому довірителем, проте ПАТ СК «Арсенал Страхування» своїми діями схвалив договір страхування, а тому вказаний договір створює, змінює та припиняє цивільні права та обов'язки ПАТ СК «Арсенал Страхування». Таким чином, неналежне виконання ПАТ КБ «Правекс-Банк» умов договору доручення за встановлених обставинах не може позбавляти ОСОБА_3 права на захист. Разом із цим, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 382/1313/16-ц (провадження № 61-21692св18) суд касаційної інстанції зробив висновок, що права та законні інтереси позивачів не були порушені при їх звільненні, оскільки звільнення відбулось з об'єктивних причин (скорочення чисельності та штату роботодавця), позивачам при звільненні були виплачені всі належні їм кошти, норми законодавства України порушені не були, а позивачі не надали доказів того, що ними були понесені будь-які збитки при їх звільненні із займаних посад, не надали розрахунку таких збитків і документів на підтвердження.

Вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 355/385/17.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 760/1430/17-ц за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 355/385/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик