Справа № 567/490/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.18 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно звернулась ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до погосподарської книги за ОСОБА_3, який на даний час помер, рахується садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Вказує, що дане будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору та станом на 1991 рік у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (голова сім'ї), його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2, а тому їх частка як членів колгоспного двору становила по 1/3 частці даного будинковолодіння за кожним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 фактично вступили в управління спадковим майном - житловим будинком з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1, таким чином відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР є такими, що прийняли спадщину.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 та оскільки для ОСОБА_3, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/3 частка, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї перейшло до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як спадкоємців за законом в рівних долях по 1/6 частці кожній.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4

За життя, ОСОБА_4 заповіту не склала.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_2, шляхом подання до Острозької державної нотаріальної контори Рівненської області заяв про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4, 16.08.2008 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №520.

Окрім того зазначає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло її право на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 (1/3 як члена колгоспного двору та 1/6 як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3)., право на яку перйшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 в рівних долях, тобто по ? частці за кожним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5

ОСОБА_5 був її батьком та на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 один.

Після смерті ОСОБА_5 нею було подано до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. заяву про прийняття спадщини за наслідками якої 13.09.2017 року було заведено спадкову справу № 137/2017. Відомості про інших спадкоємців у нотаріуса відсутні. Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є позивач.

Водночас, позивач вказує, що не може реалізувати свого права на частину спадкового майна, а саме на 1/4 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, так як за життя спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з його смертю.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, який був спадкоємцем за законом ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала в повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

В обґрунтування позову пояснила, що відповідно до погосподарської книги за ОСОБА_3, який на даний час помер, рахується садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Дане володіння відносилось до типу колгоспного двору та станом на 1991 рік у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (голова сім'ї), його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2, а тому їх частка як членів колгоспного двору становила по 1/3 частці даного будинковолодіння за кожним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

Пояснила, що після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 фактично вступили в управління спадковим майном - житловим будинком з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1, таким чином відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР є такими, що прийняли спадщину.

Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 та оскільки для ОСОБА_3, як члена колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/3 частка, а тому право на неї перейшло до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як спадкоємців за законом в рівних долях по 1/6 частці кожній.

Позивач пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_4, 16.08.2008 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №520.

Зазначає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло її право на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1, право на яку перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як спадкоємців за законом в рівних долях.

Пояснила, що ОСОБА_5 був її батьком. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер та вона належним чином прийняла спадщину після його смерті.

Пояснила, що за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виготовили необхідної технічної документації, не зареєстрували право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що перешкоджає реалізації прав позивача на дане майно.

Враховуючи наведені обставини, просить позов задовольнити та визнати за нею, як спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_5, право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку, що розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що не заперечує проти визнання за позивачем, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, права власності на ? частку садибного житлового будинку, що розташовані в АДРЕСА_1. Зазначає, що рішенням Острозького районного суду від 05.03.2018 у цивільній справі №567/116/18 за її позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, за нею визнано право власності на 3/4 частки садибного житлового будинку, які знаходяться в АДРЕСА_1, та на 1/4 частку зазначеного будинку після смерті ОСОБА_5, вона не претендує.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05 березня 2018 року у цивільній справі № 567/116/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/4 частки садибного житлового будинку "А1" з господарсько-побутовими будівлями, а саме господарська будівля "Б", гараж "В", погріб "Г", які знаходяться в АДРЕСА_1.

Одночасно в судовому засіданні встановлено, що АДРЕСА_1 розташований садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який обліковувався за ОСОБА_3

Зазначене підтверджується випискою з погосподарської книги №7, з якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_3

Відповідно до довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №215 від 16.03.2017 року, даний житловий будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були ОСОБА_3 (голова двору), ОСОБА_4, ОСОБА_2

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - по 1/3 частці за кожним.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №3 від 10.02.1994р.).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

На день своєї смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з своєю дружиною - ОСОБА_4 та дочкою - ОСОБА_2, які постійно проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство, про що свідчить довідка Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 249 від 16.03.2018 року.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2, у яких після його смерті була наявна Книжка грошових вкладів Острозького відділення Республіканського агропромбанку України на ім'я спадкодавця, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вони є такими, що прийняли спадщину, як такі, що фактично вступили в управління спадковим майном.

Заяви про прийняття чи відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 від інших осіб не надходили.

Оскільки для ОСОБА_3, як члена колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 належала 1/3 частка, то право на неї перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як спадкоємців за законом в рівних долях - по 1/6 частці за кожною.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №35 від 20.12.2003 року).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На день своєї смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з своїм сином - ОСОБА_5, постійно проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство, про що свідчить довідка Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 250 від 16.03.2018 року.

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної нотаріальної контори Сержант Б.М., згідно поданої ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу №520.

Таким чином, оскільки для ОСОБА_4, як члену колгоспного двору належала 1/3 частка, та як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_3 також належала 1/6 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а тому право на належну їй 1/2 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 в рівних долях, тобто по 1/4 частці кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (актовий запис № 14 від 24.07.2017 року), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 08.09.2017 року.

ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1, про що свідчать свідоцтво про її народження серії НОМЕР_5 видане 02.05.1987 року, відповідно до якого він вказаний батьком позивача (актовий запис № 14 від 02.05.1987 року), та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 видане 01.08.2015 року, відповідно до якого після державної реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище "ОСОБА_1" (актовий запис № 156 від 01.08.2015 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №248 від 16.03.2018 року вбачається, що на день своєї смерті ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 один.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 було подано до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. заяву про прийняття спадщини за наслідками якої 13.09.2017 року було заведено спадкову справу № 137/2017. Інші особи заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавали. Відомості про інших спадкоємців у нотаріуса відсутні. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 Дані обставини підтверджуються довідкою приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. № 372/02-14 від 03.04.2018 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49072069 виданим 13.09.2017 року та матеріалами спадкової справи № 137/2017 заведеної після смерті ОСОБА_5

Вказані вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 та належним чином прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Оскільки для ОСОБА_5, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_4, належала 1/4 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 Острозького району Рівненської області, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї переходить до позивача як спадкоємця за законом першої черги після його смерті.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За життя ОСОБА_5 не виготовив необхідної технічної документації, не оформив та не зареєстрував право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 та не завершив оформлення своїх спадкових прав на 1/4 частку зазначеного нерухомого майна, як спадкоємець після смерті ОСОБА_4, що порушує передбачені законом права позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом після його смерті.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що після звернення позивача до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/4 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, у такій видачі їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. № 373/02?14 від 03.04.2018 року .

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_5 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.1269 ОСОБА_1 має право на спадщину після його смерті, то за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом, слід визнати право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність", ст. 346, 1268, 1269, 1299 ЦК України, керуючись ст.ст. 2-4, 10, 12, 200, 258, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (жительки АДРЕСА_3) задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, що був спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку "А1", що складається з веранди 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, комори 1-4, коридору 1-5, кухні 1-6, кімнати 1-7, ганку - а, ганку - а1, з господарсько-побутовими будівлями, а саме господарської будівлі "Б", гаража "В", погріба "Г", колодязя "Д", які знаходяться в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.06.2018.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.