Справа № 215/3736/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Тернівський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 139 584 грн., у зв'язку з ушкодженням здоровя внаслідок втрати професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що з 18.02.2003 року по 16.04.2018 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ, всього 14 років 02 місяців, ним отримано професійні захворювання вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, що відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.01.2018 року виникли з вини роботодавця.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 050114 від 12.04.2018 року, йому первинно з 12.04.2018 року встановлено безстроково 35% втрати професійної працездатності, за висновками МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами та ВМП.

Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Тривалий процес лікування хронічного захворювання позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, внаслідок отримання професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною не необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Виходячи з тривалості роботи у відповідача просить стягнути з ПрАТ 139 584 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді від 03.09.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

02 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просить відмовити в позові. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між шкодою здоровю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.10.2018 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання зявився, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у відзиві.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Сукупністю належних, допустимих і достовріних доказів судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 встановлено професійні захворювання вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: периферичний ангіодистонічний синдром верхніх кінцівок, у поєднанні з попереково-крижовою радикулопатією (L5, S1), переважно справа, з помірними статико-динамічними порушенями, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ першого ступеня), остеоартрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних (ПФ першого ступенів) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А», легенева недостатність першого ступеня згідно медичних висновків та епікризів, а.с. 21-28, акту розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 7-11, який відповідачем не оскаржувався.

Згідно довідки серії 12 ААА № 050114 від 12.04.2018 року позивачу при первинному огляді встановлена втрата професійної працездатності 35% безстроково та за висновком МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, а.с. 5-6.

Оцінка суду.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно до вимог ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.7-11) встановлено професійні захворювання, підставою для встановлення якого послужила, в тому числі робота позивача протягом 14 років 02 місяців в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПрАТ «ПівнГЗК». На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №303/4.6-7 від 09.08.2017 року, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, умови праці водія автотранспортних засобів в карєрі гірничотранспортного цеху № 2 ПрАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_4 віднесені: за вібрацією до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за концентрацію пилу до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за важкістю праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за напруженістю праці до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); загальна оцінка умов праці 3 класу 2 ступеню шкідливості. Встановлена вина роботодавця ПАТ в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів та важкості праці. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового звязку між ушкодженням здоровя позивача і діями відповідача.

Згідно роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Тому, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 35 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. При цьому суд враховує п.164 ПК України щодо обєктів оподаткування.

Посилання представника відповідача на добровільний вибір позивачем умов праці та обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не приймає, так як вони не мають правового значення для вирішення спору. Наявність окремої думки до акту розслідування причин виникнення професійного захворювання не позбавляє чинності даного акта.

Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, інн. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 35 000 (тридцять пять тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

В інший частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суд апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста ОСОБА_1. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14.12.2018.

СУДДЯ: