Справа № 161/8925/18
Провадження № 2/161/2697/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 11.07.1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вони з відповідачем протягом останнього часу втратили почуття поваги та любові один до одного через конфлікти та суперечки з різних причин. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Просить суд шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 11 липня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 628 розірвати, судові витрати залишити за нею.

В судовому засіданні 28.08.2018 року позивач псуду ояснила, що вони з відповідачем не проживають однією сімєю близько трьох років, мешкають окремо. Кошти, які надсилає ОСОБА_3, не є спільним бюджетом, а є коштами на утримання дітей. Вважає, що їхня сімя розпалася остаточно, примирення є неможливим, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його власноруч написаною розпискою (а.с. 26). Клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу не надходило.

В судовому засіданні 22.08.2018 року ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що останні шість місяців він працював за кордоном та постійно поповнював спільний сімейний бюджет, надсилаючи дружині кошти. Вони з дружиною проживають за однією адресою, а тому з урахуванням таких обставин, вважає, що їхня сімя не розпалася. Провив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, які були надані під час розгляду даної справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.07.1997 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 628, свідоцтво серії І-ЕГ 006884 (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

За таких обставин та з урахуванням того, що подальше спільне життя сторін є неможливим, оскільки позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, його збереження суперечитиме її інтересам, а примушування ОСОБА_1 до шлюбу є неприпустимим, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Тимовська».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка у своїй позовній заяві просила судові витрати залишити за нею (а.с. 2-зворот).

На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Козлова), зареєстрований 11 липня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 628 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці - ОСОБА_1 прізвище «Тимовська».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 29 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7