Справа № 0418/4807/2012
УХВАЛА

11 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету», ОСОБА_2, генерального директора Обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» ОСОБА_3, треті особи Дніпропетровська обласна профспілкова організація робітників культури, Управління культури Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязання з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» вказує, що держави учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

В рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що протягом всього часу її розгляду судові засідання 15 разів відкладались в звязку з неявкою позивача. Двічі позов останнього залишався без розгляду в звязку з повторною неявкою останнього.

Зокрема, в судові засідання, призначені на 06.06.2018 року, 18.07.2018 року, 21.08.2018 року, 25.09.2018 року, 06.11.2018 року та 11.12.2018 року, позивач не зявився, не надавши будь-яких належних доказів, які б свідчили про поважність причин такої неявки.

Так, будучі повідомленим під розписку про розгляд справи 06.06.2018 року (а.с.75 т.4), позивач до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки.

Будучі повідомленим під розписку про дату та час наступного судового засідання 18.07.2018 року, позивач в призначене судове засідання не зявився. При цьому, до канцелярії суду подав заяву про неможливість участі в судовому засіданні за станом здоровя. На підтвердження цього до заяви було надано копію лікарняного листа, який не містить ані діагнозу, ані підпису та печатки лікаря. Крім того, вказана заява була подана позивачем до канцелярії суду в день призначеного судового засідання 18.07.2018 року, яке він просив відкласти. За вказаних вище обставин, причини неявки позивача в дане судове засідання судом не визнаються поважними.

Про день та час слухання справи 21.08.2018 року, 25.09.2018 року, 06.11.2018 року та 11.12.2018 року позивач також повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток з повідомленням про вручення, які були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, тобто через їх неотримання позивачем.

Також судом враховується, що позивач не скористався своїм правом на подачу клопотання в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України про розгляд справи за його відсутності, не забезпечив представництво своїх інтересів в суді іншим представником, до суду не зявлявся та не цікавився ходом розгляду справи.

В звязку з вищенаведеним, вказану поведінку позивача суд розцінює, як відсутність у позивача зацікавленості у вирішенні спору по суті, недобросовісне користування своїми процесуальними правами.

З огляду на це, через неодноразову неявку позивача в судові засідання, відсутність клопотань останнього про розгляд справи без його участі, позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,43,44,223,257,258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету», ОСОБА_2, генерального директора Обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» ОСОБА_3, треті особи Дніпропетровська обласна профспілкова організація робітників культури, Управління культури Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена, шляхом подачі учасниками справи апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак