Ухвала

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 521/13746/15-ц

провадження № 61-17996св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Короткова В. Д., Гончаренко В. М., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_5 укладений договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску VisaElektron InstantIssue. 05 грудня 2012 року між цими ж сторонами укладений договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту (кредитний договір), відповідно до умов якого банк відкрив на картковий рахунок позичальника відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 33 000,00 грн строком до 05 грудня 2013 року, зі сплатою 36 % річних за користування кредитними ресурсами.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 05 грудня 2012 року між банком та ОСОБА_6 укладений договір поруки.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 043,26 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року позов ПАТ «Банк Фінанси та кредит» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2012 року станом на 13 жовтня 2014 року в сумі 72 043,26 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі порушили зобов'язання із повернення суми кредиту, а тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з останніх у солідарному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у сумі 72 043,26 грн та судового збору в сумі 720,43 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 72 043,26 грн відмовлено. В решті заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у сумі 72 043,26 грн та судового збору в сумі 720,43 грн та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що порука ОСОБА_6 є припиненою, і з цих підстав вона не може нести передбачену статтею 554 ЦК України солідарну відповідальність з позичальником за порушення умов кредитного договору. При цьому апеляційний суд умови пункту 5.1 договору поруки про встановлення трирічного строку припинення поруки (від дня настання строку виконання основного зобов'язання) визнав такими, що суперечать частині четвертій статті 559 ЦК України, яка встановлює шестимісячний строк такого звернення.

У січні 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В пункті 5.1 договору поруки сторони встановили строк припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. При цьому кредитор звернувся до поручителя в межах передбаченого договором строку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик