Справа №403/302/18 провадження № 4-с/403/10/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дорошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт.Устинівка скаргу заявника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу» (позивач), заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідачі), про визнання дій старшого державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобовязання старшого державного виконавця виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року у справі №403/302/18,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» (стягувач за виконавчим документом), в порядку ст.447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії, рішення старшого державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області) ОСОБА_4, що полягають у неправомірному поверненні стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа - ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати державну реєстрацію та будь-які інші реєстраційні дії права оренди щодо земельної ділянки площею 6,6516, кадастровий номер: :02:000:210, належної на праві власності ОСОБА_2, постановленої у цивільній справі №403/302/18 за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2Т та ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним. На обгрунтування поданої до суду скарги, представник заявника зазначає про те, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 року, складене старшим державним виконавцем Буря О.В. на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що у виконавчому документі має бути зазначена дата народження боржника - фізичної особи, не відповідає вимогам вказаного Закону та не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки державний виконавець у випадку недостатності наданої інформації, має право відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» отримати її безоплатно та безперешкодно на підставі відповідного запиту. Крім того, в порушення вимог ст.ст.42, 43 Закону старшим державним виконавцем при винесенні повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа не було повернуто останньому сплачений ним авансовий внесок за організацію та проведення виконавчих дій по примусовому виконанню ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року, а саме повідомлення було отримане представником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» лише 18.09.2018 року, що свідчить про порушення старшим державним виконавцем Буря О.В. строків повернення виконавчого документу стягувачу, передбачених ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням прийнятої до судового розгляду за ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року скарги зі зміненими вимогами, представник заявника прохала суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_4, що полягають у неправомірному поверненні стягувачу без прийняття до виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області про забезпечення позову від 10.08.2018 року у цивільній справі №403/302/18, як виконавчого документа; скасувати повідомлення старшого державного виконавця Бурі О.В. від 14.09.2018 року за №3657 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобовязати старшого державного виконавця Бурю О.В. виконати дане судове рішення.

В судове засідання по розгляду скарги представник заявника не зявилась. Згідно письмової заяви прохала розглянути справу без участі представника ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» та підтримала викладені в скарзі вимоги в повному обсязі. Зазначила про неотримання ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» від виконавчої служби листів щодо повернення авансового внеску та про неповернення на дату подання заяви сплаченого стягувачем авансового внеску (а.с.118).

В судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявились. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином у порядку, передбаченому ст.ст.128, 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та (або) клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду скарги, до суду не подали. Представників для участі у судовому засіданні не направили. З огляду на викладене, відповідно до положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.450 ЦПК України розгляд скарги проведений судом без участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судове засідання по розгляду скарги старший державний виконавець Буря О.В., як субєкт оскарження, не зявився. Згідно поданих до суду письмових заяв від 24.10.2018 року, 16.11.2018 року та 12.12.2018 року про розгляд скарги без його участі, старший державний виконавець Буря О.В., заперечуючи проти доводів скарги, вказує на те, що однією з вимог до виконавчого документа, передбаченою п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», є повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, однак в ухвалі, як виконавчому документі, заходи примусового виконання рішення необхідно застосувати до субєктів державної реєстрації прав, оскільки боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення. Зазначає, що у звязку з відсутністю відомостей про дату народження боржника автоматизована система виконавчого провадження не допускає реєстрацію постанови про відкриття виконавчого провадження, а звернення з відповідним запитом з до державних органів та посадових осіб з метою отримання вказаної інформації є неможливим через обовязковість зазначення у запиті відомостей про дату відкриття провадження та номер виконавчого провадження. Крім цього, відповідно до резолютивної частини ухвали відповідачами зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що суперечить вимогам ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», де визначено, що у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним. Також ухвала суду не відповідає вимогам, передбаченим ч.4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі, щодо відсутності чіткого визначення особи, якій необхідно довести резолютивну частину рішення, як боржнику, що унеможливить виконання рішення. Скаргу в частині неповернення ним авансового внеску стягувачу вважав безпідставною, оскільки самим стягувачем в заяві про прийняття виконавчого документу до виконання не було зазначено реквізити рахунку, на який державний виконавець повинен повернути авансовий внесок в разі повернення виконавчого документу без прийняття до виконання та невикористаний авансовий внесок в разі прийняття виконавчого документу до виконання. Також зазначив про неодноразове звернення з листами до ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» про надання реквізитів рахунку для повернення невикористаних авансових внесків та повернення платіжним дорученням №130 від 07.12.2018 року грошових коштів стягувачу на поданий ним рахунок, у звязку з чим вважає скаргу в частині неповернення державним виконавцем авансового внеску неактуальною (а.с.68-69, 102, 119).

Дослідивши зміст поданої заявником скарги та доданих до неї документів, письмових заяв старшого державного виконавця, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року, поданий під час підготовчого провадження у цивільній справі №403/302/18 позов ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, був забезпечений шляхом вжиття судом передбаченого п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, з урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заходу його забезпечення, а саме: забороною ОСОБА_2 здійснювати державну реєстрацію та будь-які інші реєстраційні дії права оренди землі щодо належної йому на праві власності земельної ділянки площею 6,6516 га, кадастровий номер :02:000:210, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, та внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону субєктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (а.с.10-12).

В даній ухвалі суду також було зазначено: найменування (для юридичних осіб), прізвище, імя та по батькові (для фізичних осіб) сторін - позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу», відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та місце проживання (для фізичних осіб); ідентифікаційні коди юридичних осіб; реєстраційні номери облікової картки платника податків відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3; строк предявлення ухвали, як виконавчого документа, до виконання (а.с.12).

29.08.2018 року представник позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» (стягувач) звернувся із письмовою заявою до Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про примусове виконання ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року, однак повідомленням старшого державного виконавця Бурі О.В. від 04.09.2018 року за №3263 вказана ухвала суду, як виконавчий документ, була повернута стягувачу без прийняття до виконання з підстави несплати ним авансового внеску у розмірі, передбаченому законом для виконання рішень немайнового характеру (а.с.14-15, 38-39).

На виконання вимог ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» щодо забезпечення витрат органів державної виконавчої служби, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій з примусового виконання ухвали суду від 10.08.2018 року, з метою усунення обставини, що стала підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» згідно платіжного доручення №637 від 11.09.2018 року був сплачений авансовий внесок в сумі 3723 грн. 00 коп., що відповідає одному мінімальному розміру заробітної плати, який підлягає сплаті у разі примусового виконання рішення про забезпечення позову, за яким боржником виступає фізична особа, та повторно 12.09.2018 року подана письмова заява до Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про примусове виконання ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року разом з документом про оплату авансового внеску (а.с.16, 40-41).

14.09.2018 року за вих.№3657 старшим державним виконавцем Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_4 за результатами розгляду заяви ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» щодо примусового виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області №2-з/403/14/18 від 10.08.2018 року, на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено про те, що: у виконавчому документі, крім інших відомостей, має бути зазначена дата народження боржника - фізичної особи. Будь-яких інших підстав повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання із посиланням на відповідні правові норми зазначене вище повідомлення не містило (а.с.18-19).

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 року було отримано особисто представником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» 18.09.2018 року в приміщенні Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, про що зазначено в поданій до суду скарзі.

З огляду на дату повідомлення від 14.09.2018 року, винесеного старшим державним виконавцем Буря О.В., про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, та дату подання заявником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» скарги разом з доданими до неї копіями документів до Устинівського районного суду Кіровоградської області - 21.09.2018 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду (а.с.1), суд приходить до висновку про дотримання заявником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» визначеного п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України десятиденного строку, встановленого законом для подання скарги до суду, починаючи з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Даючи оцінку аргументам, наведеним учасникам судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право заявника, як сторони виконавчого провадження - стягувача на неупереджене, ефективне та своєчасне виконання державним виконавцем ухвали про забезпечення позову, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.5 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.7 вказаного Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та обєктивності; обовязковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Таким чином, системний аналіз даних правових норм дозволяє дійти висновку про те, що державний виконавець, як визначений законом субєкт, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, зобовязаний здійснити дії з примусового виконання судового рішення не лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», але й відповідно до положень інших законів та нормативно-правових актів, а також у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, керуючись при цьому принципами верховенства права, законності та обовязковості виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону).

Таким чином, одним із видів рішень, що приймаються державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження є повідомлення.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту даної правової норми слідує, що повернення виконавчого документа стягувачу без виконання з підстави, передбаченої п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» допускається виключно у двох випадках: невідповідності виконавчого документа вимогам даної статті щодо зазначення в ньому обовязкових відомостей та не подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення відповідно до ст.26 вказаного Закону.

Судом під час розгляду скарги встановлено, що резолютивна частина ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року про забезпечення позову у цивільній справі №403/302/18 не містить відомостей про боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині зазначення їх дати народження, що є однією з вимог до виконавчого документа, передбаченою п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відповідно до ч.1, п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу. Конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дата і місце народження (ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію»).

Таким чином, системний аналіз зазначених вище правових норм дозволяє дійти висновку про те, що якщо відсутність заяви стягувача про примусове виконання судового рішення згідно положень п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі унеможливлює початок примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого документа, то відсутність у виконавчому документі, предявленому до примусового виконання певних відомостей, зокрема, щодо дати народження боржника (боржників), лише тоді може бути підставою для його повернення стягувачу без прийняття до виконання, якщо вжиті державним виконавцем заходи в межах наданих йому повноважень, не дають змоги отримати необхідну інформацію.

Належних та допустимих в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України доказів звернення з відповідними запитами, заявами чи іншими процесуальними документами до органів державної влади (їх посадових осіб) з метою отримання відомостей про дати народження боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 старшим державним виконавцем Бурею О.В. суду надано не було.

При цьому суд не приймає до уваги наведені старшим державним виконавцем твердження про те, що у звязку з відсутністю відомостей про дату народження боржника автоматизована система виконавчого провадження не допускає реєстрацію постанови про відкриття виконавчого провадження, а звернення з відповідним запитом до державних органів та посадових осіб з метою отримання вказаної інформації є неможливим через обовязковість зазначення у запиті відомостей про дату відкриття провадження та номер виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується обєктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями.

Відповідно до п.6 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 (далі - Положення), система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в органах державної виконавчої служби, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її проходження; обєктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями.

За змістом п.п.1, 2 розділу ІІ Положення вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем або його помічником) і реєструється у Системі в день її надходження. Під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа (приватний виконавець або його помічник) зобовязана(ий) внести до Системи, крім іншого, такі відомості: прізвище, імя, по батькові (за наявності), число, місяць, рік народження для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - боржника. Автоматичний розподіл виконавчих документів в органі державної виконавчої служби здійснюється в день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до Системи відповідальною особою. Виконавчі документи розподіляються між державними виконавцями у довільному порядку із дотриманням черговості та з урахуванням встановленого коефіцієнта й кількості виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у державного виконавця, крім випадків, передбачених пунктами, 6, 7 цього розділу (п.п.1, 2 Розділу ІІІ Положення).

Відповідно до п.1 розділу ІV Положення державний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, з огляду на наведені вище нормативні приписи про необхідність внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження під час реєстрації виконавчого документу конкретно визначених відомостей, в тому числі, даних про дату народження боржника, та лише після цього здійснення автоматичного розподілу виконавчого документу між державними виконавцями, субєктом оскарження не було доведено суду належними доказами неможливості здійснення такого розподілу у звязку з відсутністю дати народження боржника або отримання ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року, як виконавчого документа, поза наведеним вище порядком.

Крім того, відповідно до п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 року №2832/5, далі - Інструкції) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обовязкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами (п.7 Інструкції).

Таким чином, Інструкцією, яка визначає окреміпитання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, не встановлено обов язковості зазначення в постанові, як рішенні державного виконавця, дати народження боржника.

Посилання на відповідні норми Закону України "Про виконавче провадження", які б встановлювали необхідність внесення до постанови інших відомостей, ніж передбачені зазначеною вище Інструкцією, старшим державним виконавцем Буря О.В. суду в поданих письмових заявах наведено не було.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що субєктом оскарження не було доведено неможливості відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року, як виконавчого документа, за відсутності зазначення в ньому дати народження боржника, а також імперативності приписів нормативно-правових актів щодо отримання інформації, необхідної для здійснення виконавчого провадження, в тому числі, дати народження боржника, виключно у формі запиту, а не у формі іншого прийнятого державним виконавцем документа, передбаченого ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»та п.6 Інструкції, зміст якого не передбачає зазначення в ньому дати відкриття та номеру виконавчого провадження.

З огляду на викладене, керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд приходить до висновку про те, що відсутність в резолютивній частині ухвали суду від 10.08.2018 року відомостей про дати народження боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не може бути підставою для її повернення ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» без прийняття до виконання, а стягувач не може бути незаконно позбавлений закріпленого в Конституції України права на виконання рішення суду.

Такі ж висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №471/283/17-ц та від 10 жовтня 2018 року у справі №2-42/11.

Також суд звертає увагу субєкта оскарження на безпідставність викладених ним в письмових заявах від 24.10.2018 року та 16.11.2018 року тверджень про невідповідність виконавчого документу вимогам п.3 ч.1 та ч.2 ст.4, ч.4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності застосування згідно ухвали суду, як виконавчого документа, заходів примусового виконання рішення до субєктів державної реєстрації прав; зазначення в ній двох боржників без визначення того чи є стягнення солідарним, а також відсутності чіткого визначення особи, якій необхідно довести резолютивну частину рішення, як боржнику, що унеможливить виконання рішення, оскільки наведені старшим державним виконавцем Бурею О.В. невідповідності, на його думку, змісту ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» не були зазначені ним в оскаржуваному повідомлені про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 року як підстави такого повернення, а тому не були покладені ним в основу прийнятого рішення у формі оскаржуваного повідомлення. З огляду на викладене, будь-які подальші (після 14.09.2018 року) трактування субєктом оскарження змісту виконавчого документа поза межами доводів, що стали підставою для відмови у прийнятті ним до виконання ухвали суду про забезпечення позову, як виконавчого документа, не приймаються судом до уваги при розгляді скарги.

Разом з тим, суд, відхиляючи доводи субєкта оскарження, вважає за необхідне зазначити, що висновок старшого державного виконавця про те, що в ухвалі суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року боржником визначено саме субєктів державної реєстрації прав, не відповідає дійсному змісту даної ухвали, є субєктивним та необгрунтованим тлумаченням виконавцем її змісту всупереч вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судом жодним чином не було визначено субєктів державної реєстрації прав на нерухоме майно, як сторони виконавчого провадження - боржника, а лише зазначений вид забезпечення позову - заборона власнику земельної ділянки ОСОБА_2 здійснювати державну реєстрацію або будь-які інші реєстраційні дії права оренди землі щодо належної йому на праві власності земельної ділянки із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону субєктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки, що не означає автоматичного набуття субєктом державної реєстрації прав статусу боржника.

При цьому суд звертає увагу, що в самому повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 року, старшим державним виконавцем Бурею О.В. зазначено найменування та відомості лише про одного боржника ОСОБА_2, а тому його посилання у поданих до суду заявах про визначення в ухвалі суду, як боржників, саме субєктів державної реєстрації прав та відсутність відомостей про них, а також про те, що у виконавчому документі зазначено два боржники, суперечить змісту, складеного ним же повідомлення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до організаційної системи державної реєстрації прав належать субєкти державної реєстрації прав - державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно положень ч.1 ст.10 Закону державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За змістом п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (з наступними змінами), у разі надходження до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв, що в подальшому під час розгляду державним реєстратором відповідної заяви про державну реєстрацію прав є підставою для зупинення ним за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав проведення державної реєстрації такого права з обовязковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду.

Отже, чинним законодавством України детально регламентовані дії субєкта державної реєстрації прав у разі надходження до нього рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

При цьому суд звертає увагу субєкта оскарження, що до загальних засад цивільного судочинства належать: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність (п.п.5, 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно положень ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов"язковість судового рішення.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Відповідно до прецендентної практики Європейського Суду з прав людини ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (п.74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v.Italy) від 28 липня 1999 року, заява №22774/93), а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як невід'ємна частина судового розгляду (п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00). Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст.6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (п.68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року).

Таким чином, вжитий судом захід забезпечення позову відповідає вимогам нормативно-правових актів та є обовязковим для виконання старшим державним виконавцем, як державним реєстратором, під час примусового виконання судового рішення - ухвали суду від 10.08.2018 року, що відповідає передбаченим ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам виконавчого провадження - верховенству права, обовязковості виконання рішень та законності.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених під час розгляду скарги обставин, суд приходить до висновку про те, що дії старшого державного виконавця Бурі О.В. під час повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання шляхом складення відповідного повідомлення від 14.09.2018 року, не відповідали вимогам закону щодо обовязку державного виконавця вжити заходів з примусового виконання судового рішення на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», а тому є неправомірними.

Крім того, судом під час розгляду скарги встановлено, що спочатку підставою для повернення 04.09.2018 року стягувачу без прийняття до виконання ухвали суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року була несплата ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» авансового внеску, і будь-яких інших невідповідностей виконавчого документу вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Буря О.В. встановлено не було (а.с.14-15).

Разом з тим, не дивлячись на подальшу сплату заявником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» авансового внеску в сумі 3723 грн. 00 коп. та повторного звернення до Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про примусове виконання ухвали суду від 10.08.2018 року з наданням документу на підтвердження фінансування витрат виконавчого провадження, субєктом оскарження 14.09.2018 року було винесено повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання вказаної ухвали суду із зазначенням вже іншої підстави повернення та без вирішення питання про повернення стягувачу ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» сплаченого ним авансового внеску (а.с.18-19).

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Тобто, у разі сплати авансового внеску стягувачем у передбаченому Законом розмірі, ухвала суду про забезпечення позову від 10.08.2018 року підлягала прийняттю державним виконавцем до виконання, як така, що відповідає вимогам ст.4 вказаного Закону, а не поверненню стягувачу з підстав, не зазначених в повідомленні старшого державного виконавця Бурі О.В. від 04.09.2018 року, яким вже було перевірено відповідність виконавчого документу вказаним вимогам Закону.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно положень п.2 ч.1, ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» авансовий внесок належить до коштів виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 ч.1 цієї статті.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 року №2832/5, далі - Інструкції) при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, передбачених ч.4 ст.4 та ч.3 ст.5 Закону, сплачений ним авансовий внесок повертається одночасно з винесенням повідомлення.

Разом з тим, всупереч наведеним вище правовим нормам, старшим державним виконавцем Буря О.В. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 року жодним чином не було вирішено питання про повернення ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» суми сплаченого ним авансового внеску в розмірі 3723 грн. 00 коп., що свідчить про порушення прав стягувача, як сторони виконавчого провадження, який безпосередньо здійснив фінансування витрат, повязаних з примусовим виконанням ухвали суду від 10.08.2018 року, на дату прийняття державним виконавцем оскаржуваного рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що авансовий внесок безпосередньо належить до витрат виконавчого провадження, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, однак старшим державним виконавцем Буря О.В. не було вчинено жодних дій, повязаних з виконанням ухвали про забезпечення позову від 10.08.2018 року, суд приходить до висновку про те, що не повернення виконавцем авансового внеску стягувачу при поверненні вказаної ухвали суду без прийняття до виконання, не відповідало вимогам законності виконавчого провадження та було неправомірним.

При цьому твердження субєкта оскарження, викладені в поданих до суду заявах від 16.11.2018 року та 12.12.2018 року про безпідставність скарги заявника, як стягувача, щодо неповернення державним виконавцем суми сплаченого ним авансового внеску у звязку з тим, що стягувачем не було зазначено в заяві про прийняття виконавчого документу до виконання реквізитів рахунку, на який державний виконавець повинен повернути авансовий внесок в разі повернення виконавчого документу без прийняття до виконання та невикористаний авансовий внесок в разі прийняття виконавчого документу до виконання, не приймаються судом до уваги, як такі, що прямо суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та свідчать про довільне, субєктивне тлумачення старшим державним виконавцем Буря О.В. правових норм, які визначають порядок примусового виконання судових рішень, що є непримустим в діяльності субєктів, уповноважених державою на його здійснення з метою гарантування кожному учаснику судового провадження виконання судового рішення, як складової права на справедливий суд.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

За змістом положень п.1 ч.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до п.2 розділу 2 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5, під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа (приватний виконавець або його помічник) зобовязана(ий) внести до Системи, крім інших, такі відомості: реквізити рахунків стягувача та боржника (за наявності).

Таким чином, посилання старшого державного виконавця Бурі О.В. на неможливість своєчасного повернення заявнику ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» сплаченого ним авансового внеску через не зазначення стягувачем в заяві про примусове виконання ухвали суду від 10.08.2018 року реквізитів рахунку для його повернення, є безпідставним та таким, що не відповідає передбаченим законом вимогам до змісту вказаної заяви, оскільки не належить до обовязкових відомостей, які підлягають внесенню до автоматизованої системи виконавчого провадження; жодним чином не стосується обовязку стягувача зазначати в заяві про примусове виконання тих чи інших реквізитів, якщо вони не повязані з отриманням стягнутих з боржника коштів, і постановлена судом ухвала від 10.08.2018 року про забезпечення позову не є судовим рішенням майнового характеру.

При цьому судом приймається до уваги, що субєктом оскарження не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним передбаченого п.5 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» обовязку розяснити стягувачу ТОВ «Агрофірма «Перлина степу», як стороні виконавчого провадження, необхідність надання відповідної інформації з метою повернення сплаченого ним авансового внеску та вжиття відповідних заходів щодо його повернення, в тому числі, шляхом направлення (вручення) стягувачу відповідних повідомлень, спрямованих на отримання від нього платіжних реквізитів.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги доводи, викладені старшим державним виконавцем Бурею О.В. в поданих до суду заявах від 16.11.2018 року та 12.12.2018 року про неодноразове звернення з листами до ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» з метою надання останнім, як стягувачем, відповідних реквізитів для повернення сплаченої ним суми авансового внеску, оскільки, виходячи із засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, обовязку доведення субєктом оскарження згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, старшим державним виконавцем Буря О.В. не було надано суду доказів на підтвердження зазначених в заяві обставин, а згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин, з урахуванням дати прийняття державним виконавцем Басай О.В. рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - 14.09.2018 року та імперативних вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.3 розділу VI Інструкції, які передбачають обовязок органу державної виконавчої служби повернути стягувачу сплачений ним авансовий внесок одночасно з винесенням повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, що за наявності відповідних підстав має бути здійснено протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, твердження субєкта оскарження про неактуальність скарги ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» в частині неповернення державним виконавцем сплаченого ним авансового внеску у звязку з перерахуванням грошових коштів на рахунок стягувача за платіжним дорученням №130 від 07.12.2018 року, не приймаються судом до уваги, оскільки повернення стягувачу авансового внеску після спливу більше двох з половиною місяців з дати повернення ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» без прийняття до виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року, як виконавчого документу, не може вважатись правомірним та не змінює факту існування порушення права стягувача, як сторони виконавчого провадження, що полягало у неповерненні сплаченого ним авансового внеску, на час повернення йому субєктом оскарження виконавчого документа без прийняття до виконання, та на дату звернення до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України.

Щодо твердження представника заявника про порушення старшим державним виконавцем Буря О.В. строку повернення виконавчого документу стягувачу, передбаченого ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про його безпідставність, оскільки вказаною правовою нормою передбачено повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, що з огляду на дати звернення ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до Устинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області 12.09.2018 року (дата предявлення документу) та винесення старшим державним виконавцем Бурею О.В. оскаржуваного повідомлення від 14.09.2018 року, отриманого представником стягувача особисто 18.09.2018 року, свідчить про дотримання субєктом оскарження строку повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки з урахуванням системного аналізу положень ч.4 ст.4 та ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» зазначений вище трьохденний строк обчислюється саме з дня предявлення стягувачем виконавчого документу для примусового виконання і до дати прийняття державним виконавцем рішення у формі повідомлення про його повернення стягувачу без прийняття до виконання, а не до дати безпосереднього отримання стягувачем повернутого виконавчого документу.

Відповідно до розяснень п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення скарги заявника ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Бурі О.В. щодо складання повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання від 14.09.2018 року за №3657, скасування вказаного повідомлення та зобовязання старшого державного виконавця усунути допущене порушення шляхом вчинення дій, спрямованих на виконання ухвали суду від 10.08.2018 року у спосіб та порядку, визначених нормативно-правовими актами та судовим рішенням.

Відповідно до розяснень п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Приймаючи до уваги зазначене, та з урахуванням того, що інші судові витрати, повязані з розглядом скарги, відсутні, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 89, 258, 259, 260, 261, 263, 353, 354, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу», заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання дій старшого державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 неправомірними, скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобовязання старшого державного виконавця виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року у справі №403/302/18 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №3657 від 14.09.2018 року по примусовому виконанню ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року про забезпечення позову у цивільній справі №403/302/18 за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним.

Скасувати винесене старшим державним виконавцем Буря О.В. повідомлення №3657 від 14.09.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати старшого державного виконавця Бурю О.В. виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2018 року про забезпечення позову у цивільній справі №403/302/18 на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження» та резолютивною частиною ухвали суду від 10.08.2018 року.

Судові витрати, повязані з розглядом скарги, відсутні.

Згідно ст.453 ЦПК України старшому державному виконавцю Бурі О.В. повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали складений 13 грудня 2018 року.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5