Справа №: 164/46/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 6 вересня 2002 року Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 17. Від даного шлюбу вони мають троє неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Фактично їх сімя розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сімя розпалась з вини відповідача, ОСОБА_1 просила шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей залишити у неї на проживанні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила неповнолітніх дітей залишити у неї на проживанні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, підтвердив, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Проти розірвання шлюбу він не заперечує, оскільки переконаний, що їх сімя розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Просив суд вирішити питання про місце проживання неповнолітніх дітей, оскільки по даному питанню між ними згоди не досягнуто.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 6 вересня 2002 року Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2, актовий запис № 17. Від даного шлюбу вони мають троє неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненою, що їх сімя розпалась, відповідач не подав до суду жодних заперечень на позовні вимоги, в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки переконаний, що їх сімя розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сімя між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей.

Виходячи із інтересів неповнолітніх дітей, беручи до уваги їх вік, а також враховуючи бажання батьків та висновок органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації Волинської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з одним із батьків № 1496/45/2-18 від 6.06.2018 року, суд вважає за доцільне залишити неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу на проживанні у відповідача ОСОБА_2, а неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - після розірвання шлюбу на проживанні у позивача ОСОБА_1

За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 704 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 6 вересня 2002 року Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 17, між ОСОБА_2, 15 лютого 1974 року, та ОСОБА_2 (дівоче прізвище Близнюк) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, від якого є троє неповнолітніх дітей, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживанні у ОСОБА_1, а ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - на проживанні у ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар