АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

місто Київ

справа № 754/16916/17

провадження №22-ц/796/3335/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Голосіївська районна в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва в складі судді Лісовської О.В. від 22 лютого 2018 року у справі про визнання розпорядження та ордеру недійсними,-

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання розпорядження та ордеру недійсним, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд визнати недійсним та скасувати розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 537 від 30 жовтня 2017 року про видачу ордера на квартиру АДРЕСА_1 родині ОСОБА_2, визнати недійсним та скасувати ордер НОМЕР_1 від 03.11.2017 року серії Б, виданий на ім'я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Деснянською районною у м. Києві державної адміністрацією 10 січня 2018 року на ім'я ОСОБА_2

21.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, з метою уникнення відчуження ОСОБА_2 вказаної квартири.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила зазначену ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованістьвисновків суду першоїінстанції та неправильнезастосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що відмовляючи у задоволенні її заяви про забезпечення позову суд дійшов помилкового висновку про те, що спірна квартира на праві власності не зареєстрована і будь-яких доказів на підтвердження того, що вона може бути відчужена або того, що ОСОБА_2 вчиняються якісь дії щодо її відчуження не надано, оскільки в матеріалах справи містить копія свідоцтва про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 саме під час розгляду справи зареєструвала право власності на спірну квартиру.

Посилалася на те, що ОСОБА_2 в будь-який час може продати чи подарувати спірну квартиру, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та представник Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання розпорядження та ордеру, виданих щодо квартири АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що як на підставу для накладення арешту на квартиру позивач вказує на можливість відчуження її ОСОБА_2, проте спірна квартира на праві власності не зареєстрована, будь-яких доказів на підтвердження того, що вона може бути відчужена або того, що відповідачем вчиняються якісь дії щодо відчуження, позивачкою надано не було.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спірна квартира на праві власності не зареєстрована і будь-яких доказів на підтвердження того, що вона може бути відчужена або того, що ОСОБА_2 вчиняються якісь дії щодо її відчуження не надано, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову, 21.02.2018 року, матеріали справи не містили доказів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

До поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів для підтвердження обставин, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позовних вимог.

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2, зокрема, додала ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 березня 2018 року, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із збільшенням позовних вимог, а саме: просила суд визнати недійсним та скасувати розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 537 від 30 жовтня 2017 року про видачу ордера на квартиру АДРЕСА_1 родині ОСОБА_2, визнати недійсним та скасувати ордер НОМЕР_1 від 03.11.2017 року серії Б, виданий на ім'я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане Деснянською районною у м. Києві державної адміністрацією 10 січня 2018 року на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 22.02.2018 р. є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 381, 383 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий С.В. Кулікова

Судді: В.А. Кравець

С.Г.Музичко