Справа № 234/5265/17
Провадження № 2/234/1846/18
19 листопада 2018 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.,
за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
10.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заочним рішенням Краматорського міського суду від 14.08.2017 року позов було задоволено, ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №45 у будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорську.
Ухвалою Краматорського міського суду від 02.04.2018 року було поновлено строк на подання ОСОБА_3 заяви про перегляд заочного рішення суду та вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд у їх відсутності не надали.
На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України за відсутністю заперечень позивача та його представника суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Згідно позову, позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2006 року належить квартира за адресою: м.Краматорськ, вул.Н.Курченко, 27-45. У зазначеному житловому приміщенні крім нього зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3, яка з травня 2014 року та по теперішній час у квартирі не проживає, вказаним житлом не користується, в утриманні житла участі не приймає, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла, збільшує його витрати на сплату комунальних послуг. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 13.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування належною йому квартирою №45 у будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорськ.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовну заяву підтримали та просили її задовольнити, зазначивши, що в 2014 році батьки відповідачки вивезли з квартири всі речі, яки вважали потрібними. Зараз у квартирі знаходяться старі холодильник, пральна машина, меблі, які позивач готовий віддати відповідачці за першою її вимогою. Після скасування судом заочного рішення відповідачка ОСОБА_3 не вживала заходів для вселення в квартиру, не просила надати їй ключі, чи поновлювала остання реєстрацію невідомо, однак у звязку із скасуванням заочного рішення від 14.08.2017 року позов є актуальним для законного вирішення порушеного юридичного питання.
Згідно відзиву на позовну заяву, відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечує, зазначаючи про те, що 05.03.2018 року вона в черговий раз приїхала із заробітків та не змогла попасти до квартири, розташованої по вул.Н.Курченко, 27-45 у м.Краматорську, оскільки замки на вхідних дверях були поміняні. Вказана квартира належить її колишньому чоловіку ОСОБА_1, однак після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом. Від сусідів вона дізналася, що за час її відсутності ОСОБА_1 розпочав стосунки з іншою жінкою та став проживати в іншій квартирі. Вона не заперечує добровільно знятися з реєстрації з квартири позивача, однак її обурює, що ОСОБА_1 самостійно вирішив питання стосовно користування житлом під час її відсутності.
Суд, дослідивши позов, відзив, вислухавши позивача та його представника,
свідка ОСОБА_5, який у судовому засіданні показав, що проживає по сусідству за адресою: м.Краматорськ, вул.Н.Курченко, 27-54. Багато років знає родину Гаврик. Їх діти разом дружили. Відповідачку ОСОБА_3 останній раз бачив у кінці 2013 на початку 2014 року, на той час вона ходила з травмованою ногою (перелом). Потім він її більше не бачив, як стало відомо, вона виїхала з квартири. Про будь-яки перешкоди у проживанні з боку позивача ОСОБА_1 він ніколи не чув,
дослідивши надані докази: копію свідоцтва про право власності на квартиру від 14.11.2006 року, копію технічного паспорту на квартиру №45 в житловому будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорськ, довідку КП «СЄЗ» від 03.04.2017 року про реєстрацію відповідачки ОСОБА_3, копію заочного рішення Краматорського міського суду від 13.03.2015 року про розірвання шлюбу між сторонами, описка в якому виправлена ухвалою суду від 31.03.2015 року, акт про не проживання від 03.04.2017 року, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_3 з травня 2014 року не проживає за місцем своє реєстрації у квартирі позивача, копії квитанцій про сплату виключно позивачем ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг,
вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_3 з травня 2014 року не користується житлом за місцем своєї реєстрації - квартирою №45 у будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорську, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, а також не користуються до теперішнього часу, обовязки по утриманню житла не здійснює, чим порушують права власника житла вільно здійснювати своє право власності, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житлом.
Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 280-282, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.386, 391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №45 у будинку №27 по вул.Н.Курченко у м.Краматорську Донецької області.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_6