Справа № 184/2116/18
Номер провадження 2/184/691/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Гукової Р.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покров Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Г.України, 1а/22) до відповідача ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактичне місце проживання не відоме) про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду з вищевказаним позовом про усунення їй перешкод у користуванні квартирою №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаною квартирою.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу належить квартира №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров. У 2014р. до неї звернулась знайома ОСОБА_3 з проханням тимчасово зареєструватись в зазначеній квартирі. Фактично відповідач в квартирі не проживала, особистих речей не зберігала, коштів на оплату житлово-комунальних послуг не надавала. Факт реєстрації відповідача в квартирі позивача, порушує право останньої вільно розпоряджатись своїм майном. Оскільки відповідач не бажає добровільно знятись з реєстрації в зазначеній квартирі, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, з викладених у позовній заяві підстав, у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не надала, причини неявки суду не повідомила.

Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, відповідно до ст..280 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 належить квартира №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області (а.с. 7). Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якої позивачу на праві приватної власності належить квартира №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області (а.с. 8-9).

Згідно довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради №335 від 27.09.2018 року за адресою: вул. Г.України, 1 «а», кв. 22 в м. Покров Дніпропетровської області зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно акту квартального комітету від 04.10.2018 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», кв. 22 в м. Покров Дніпропетровської області, але фактично з 2014 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 11).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вказала на те, що відповідач не є їй членом сімї, вона ніколи не проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» кв. 22, особистих речей не зберігала, коштів на оплату житлово-комунальних послуг не надавала. Однак добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, що порушує її право вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, зокрема, вона не має можливості отримати субсидію.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала показання, згідно яких вона є сусідкою позивача та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 «а», кв. 35. Вказує, що за адресою по вул.. Г.України, 1 «а» кв. 22 позивач проживає сама, відповідач за вказаною адресою не проживає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання, згідно яких відповідача він не знає та ніколи не бачив. Зазначає, що за адресою по вул.. Г.України, 1 «а» кв. 22 позивач проживає сама, відповідач за вказаною адресою не проживає.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст.156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Приписами ст. 317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У свою чергу п.1 ч.1 ст.346 ЦК України передбачає, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 належить квартира №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області.

На даний час в зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає відповідач ОСОБА_6, що підтверджується показами свідків та долученими до матеріалів справи документами.

Факт реєстрації відповідача в квартирі №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області порушує права позивача як власника та створює для нього відповідні незручності, які обмежують права останнього у частині володіння та розпорядження своїм майном, зокрема, позивач не має можливості отримати субсидію.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування квартирою №22 в житловому будинку №1 «а» по вул. Г.України в м. Покров Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 14.12.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7