Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 587/834/16-ц

провадження № 61-15949св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Сумська районна рада Сумської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року у складі судді Моісеєнко О. М та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Сумська районна рада Сумської області звернулася до суду з позовом ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 22 січня 2013 року між позивачем та відповідачем, який на той час був зареєстрований як фізична особа-підприємець, був укладений договір оренди нерухомого майна: двох будівель загальною площею відповідно 73,45 кв. м та 228,86 кв. м. Орендоване нерухоме майно належить до комунальної власності і передавалось для ведення підприємницької діяльності (вирощування грибів).

Умовами договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем самостійно або стягується орендодавцем з урахуванням пені в розмірі подвійної ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі несплати заборгованості з орендної плати загалом не менше, ніж три місяці поспіль, орендар повинен сплатити штраф у розмірі 30% від суми заборгованості.

25 січня 2016 року ОСОБА_4 направлено претензію про необхідність сплати заборгованості та акт перевірки дотримання умов договору, на що відповідач відповіді не надав, порушення не усунув, заборгованість не сплатив.

На підставі вищенаведеного, Сумська районна рада Сумської області просила стягнути з відповідача суму боргу в сумі 8 606,35 грн, пеню у розмірі 1 124,36 грн, 3% річних в сумі 232,25 грн, штрафні санкції в розмірі 2 169,94 грн, а також судовий збір в сумі 1 378 грн.

Будучи незгодним з первісним позовом, ОСОБА_4 у серпні 2016 року звернувся до суду з зустрічним позовом, зазначаючи, що після укладення вищевказаного договору ним було з'ясовано, що передане в оренду майно не належить орендодавцеві на праві власності, а передавалось в управління. Рада не має правовстановлюючих документів на майно. Через вказану обставину він не міг належним чином користуватись предметом оренди, не мав можливості провести до приміщень електрику, воду, тощо. Зазначав, що Сумською районною радою Сумської області його було введено в оману шляхом замовчування вказаних обставин.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_4 просив визнати договір оренди нерухомого майна недійсним та стягнути на свою користь 7 568,72 грн збитків, завданих у зв'язку з вчиненням договору.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року позов Сумської районної ради Сумської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Сумської районної ради Сумської області 12 132, 90 грн заборгованості. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, зокрема допустив несплату орендної плати, порушив грошове зобов'язання. Окрім того, переконливих доказів на підтвердження того, що договір було укладено при умисному замовчуванні Сумською районною радою Сумської області наведених у законі обставин не надано. При укладанні договору рада діяла в межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування».

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року, в якій, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати договір оренди від 22 січня 2013 року, укладений між сторонами справи, недійсним.

Касаційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи. Зокрема судами не враховано, що державна лікарня ветеринарної медицини Сумського району не була власником об'єктів нерухомості на момент їх передачі на баланс Сумської районної ради Сумської області. Також суди не звернули уваги на те, що в акті приймання-передачі від 17 серпня 2006 року № 39 вказано дерев'яний гараж площею 228,8 кв. м, а спірним об'єктом є цегляна будівля такою ж площею.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У квітні 2017 року від Сумської районної ради Сумської області надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, у яких заявник просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувані судові рішення, посилаючись на те, що рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними і такими, що не спростовують правильність висновків судів.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вищевказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 січня 2013 року між Сумською районною радою Сумської області в особі її голови та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району (нова редакція).

Предметом оренди стали: одноповерхова нежитлова будівля загальною площею 73,45 кв. м та одноповерхова нежитлова будівля загальною площею 228,86 кв. м, розміщені в смт Хотінь Сумського району Сумської області, належні до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, що перебувають на балансі Сумської районної ради Сумської області, сукупною вартістю 22 900 грн. Майно передавалось в оренду з метою проведення підприємницької діяльності - вирощування грибів. Термін користування орендованим майном визначений до 30 грудня 2015 року включно.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.3 указаного договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за оренду майна спільної власності територіальних громад і склала без ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2013 року 250 грн, підлягає коригуванню на індекс інфляції.

Відповідно до пункт 3.6 договору, орендна плата орендарем перераховується самостійно до районного бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що у випадку заборгованості з орендної плати не менше ніж три місяці поспіль на день сплати, орендар сплачує штраф у розмірі 30 % від суми заборгованості. Згідно положень пункту 3.10 договору, у разі припинення (розірвання) договору, орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Укладеним договором сторони погодили між собою, що орендар має право використовувати орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов договору, контроль за чим має право здійснювати орендодавець.

До договору складений та погоджений сторонами розрахунок орендної плати та складений акт приймання-передачі нежитлових будівель районної ради, відповідно до якого Сумська районна рада Сумської області передала, а ОСОБА_4 прийняв предмет оренди і сторони претензій щодо предмету оренди один до одного не мають.

22 січня 2016 року комісією Сумської районної ради Сумської області складений акт перевірки додержання умов договору оренди нерухомого майна, яким встановлені порушення ОСОБА_4 умов договору щодо використання майна з метою проведення діяльності, своєчасної й у повному обсязі сплати орендної плати, щодо своєчасного здійснення за погодженням з орендодавцем ремонтів, щодо укладання договору страхування майна, щодо надання інформації про перерахування та самостійного перерахування орендної плати. Визначена сума недоплати орендної плати та штрафних санкцій.

Згідно наданого Сумською районною радою Сумської області розрахунку, який відповідач у належний спосіб не спростував, заборгованість по орендній платі склала 8 606,35 грн, пеня - 1 124,36 грн, 3% річних - 232,25 грн, штраф у розмірі 30 % - 2 169,94 грн. Загальна сума заборгованості склала 12 132,90 грн.

22 січня 2016 року Сумською районною радою Сумської області складена претензія про сплату заборгованості і 25 січня 2016 року вручена ОСОБА_4

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом 16 червня 2016 року стосовно ОСОБА_4 внесений запис про припинення підприємницької діяльності 30 жовтня 2015 року.

06 червня 2014 року ОСОБА_4 звертався до Сумської районної ради Сумської області з заявою про зупинення оплати орендної плати з дня його мобілізації до дня демобілізації. Письмова відповідь на заяву відповідачу надана не була, однак він вказані дії (бездіяльність) Сумської районної ради Сумської області не оскаржував, повторно з цього питання не звертався.

17 серпня 2006 року комісією державної лікарні ветеринарної медицини Сумського району складений акт приймання-передачі № 37 будівлі виробничого призначення площею 73,45 кв. м в смт Хотінь Сумського району, яка належить до комунальної власності району і передається з балансу лікарні на баланс Сумської райради. Аналогічний акт складено на будівлю невиробничого призначення площею 228,86 кв. м.

06 вересня 2016 року Сумська районна рада Сумської області розпочала процедуру оформлення правовстановлюючих документів на зазначені нежитлові приміщення, звернувшись до Фонду державного майна України з метою підтвердження не перебування (перебування) приміщень у власності та здійснення реєстрації права власності за територіальною громадою. А 18 січня 2017 року Сумська районна рада Сумської області зареєструвала на них право власності у відповідності до прийнятого 23 грудня 2016 року нею рішення.

Також судами встановлено, що укладений між сторонами у 2013 році договір, оспорюваний ОСОБА_4, є новою редакцією договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, який укладався між сторонами 04 січня 2010 року на це ж майно і діяв до 03 січня 2013 року. Згідно вказаного договору, майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Сумського району та перебуває на балансі Сумської райради.

Зі змісту статей 626-629 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, визначенні його умов і обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Сумської районної ради Сумської області та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно виходив з того, що між сторонами укладений договір оренди нерухомого майна, погоджені всі істотні умови договору. Отримавши предмет оренди на підставі акту приймання-передачі, ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, зокрема допустив несплату орендної плати, порушив грошове зобов'язання. Окрім того, переконливих доказів на підтвердження того, що договір було укладено при умисному замовчуванні радою наведених у законі обставин не надано. В договорі зазначено, що орендодавець є балансоутримувачем майна, тобто ця обставина була відома орендарю. При укладанні договору рада діяла в межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статті 315 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик