Ухвала

05 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 307/2382/15-ц

провадження № 61-2894св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, Тячівське районне підприємство технічної інвентаризації,

третя особа - Новоселицька сільська рада Тячівського району Закарпатської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року у складі судді Ніточка В. В. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Готри Т. Ю., Ігнатюка Б. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у липні 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації (далі - Тячівське РПТІ) про визнання недійсною та скасування реєстрації права власності. Позивач з урахуванням доповнень та уточнень просив: визнати недійсним і скасувати рішення Тячівського РПТІ від 29 серпня 2008 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 91/100 частин будівлі АДРЕСА_1, здійснену 29 серпня 2008 року Тячівським РПТІ за заявою ОСОБА_4 та на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року у справі № 2о-109/08, скасованого ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року; визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Тячівского районного управління юстиції від 10 січня 2013 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 91/100 частин будівлі АДРЕСА_1, здійснену 10 січня 2013 року реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції за заявою ОСОБА_4 та на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року у справі № 2о-109/08, скасованого ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року; зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 91/100 частин будівлі АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_4 та на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2008 року у справі № 2о-109/08, скасованого ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Тячівського РПТІ від 29 серпня 2008 року про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 91/100 частини нежилого приміщення будівлі магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано незаконним та скасовано. Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, індексний номер 17593, від 10 січня 2013 року, про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на 91/100 частин нежилого приміщення будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано незаконним та скасовано. Стягнуто з ОСОБА_4, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського РПТІ в дохід держави судовий збір в сумі 81, 20 грн, з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просив рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заявник посилається на порушення судами правил предметної юрисдикції, зазначає, що спори з приводу оскарження дій чи бездіяльності державного реєстратора, у тому числі прийняті рішення з питань реєстрації, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, а ухвалою від 31 жовтня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у січні 2018 року.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, з'ясував доводи касаційної скарги, за результатами чого зробив такий висновок.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції.

Враховуючи, що касаційна скарга подана, зокрема з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, Верховний Суд вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 307/2382/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області та Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації, третя особа - Новоселицька сільська рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання недійсним і скасування реєстрації і права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2016 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик