Провадження № 2/760/6547/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 20 000, 00 доларів США, що станом на 14 серпня 2018 року за курсом НБУ становить 546 888, 96 гр.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру, що належить відповідачу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилається на те, що 15 січня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким останній отримав від нього позику в розмірі 20 000, 00 доларів США, та зобов'язався повернути кошти до 15 січня 2018 року.

На підтвердження укладення такого договору, відповідач написав йому розписку від 15 січня 2017 року.

На даний час відповідач ухиляється від повернення суми позики, а тому до вирішення справи судом є необхідність накладення арешту на належне йому майно.

За наявною у нього інформацією відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Дослідивши заяву та матеріали позовної заяви, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та/або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Так, предметом спору є повернення позивачу коштів за договором позики, укладеним з відповідачем.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З точки зору закону при вирішенні питання забезпечення позову судом мають братися до уваги не ише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 /в редакції постанови Кабінету міністрів України від 23 серпня 2016 року №553/.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Однак, жодних доказів належності даної квартири відповідачу на праві власності не надає.

Копія одинадцятої сторінки паспорта відповідача з відміткою про його реєстрацію за зазначеною адресою не може бути доказом того, що квартира належить йому на праві власності.

Враховуючи вище викладене, з метою недопущення порушення парв інших осіб, суд не знаходить підстав джля задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову в справі.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва