Справа № 137/765/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.04.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3300.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Представником позивача ОСОБА_2 Д,О. при подачі позову до суду, додано клопотання у якому останній просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 42).
ОСОБА_1 до судового засідання повторно не з'явилася, хоча про місце дату та час судового розгляду повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 47, 49).
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 27.04.2010 року ОСОБА_1, отримала кредит у розмірі 3300.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8).
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: штраф (фіксована частина) - 500.00 грн, штраф (процентна складова)- 961.24 грн. за порушення позичальником строків платежів, однак розрахунку штрафних санкцій суду не надано.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн (фіксована частина) та 961.24 грн (процентна складова), суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Разом з тим умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені (додаткової комісії) як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору (а.с. 20).
У той самий час згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим кредитним договором (а.с. 29).
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в справі № 6-2003цс15.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки з кредитного договору вбачається, що штраф і пеня це відповідальність за один і той же вид порушення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, враховуючи правові позиції викладені у постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15, суд,
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.