Справа № 526/2435/18
Провадження № 6/526/42/2018

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Заколодяжної О.А.

при секретарі Шульзі Н.М.

розглянувши подання головного державного виконавця Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1О звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з ухиленням від виконання виконавчого листа №526/2089/15-к виданого 31.10.2017 року Гадяцьким районним судом Полтавської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 15000 грн. та виконавчого листа №526/2089/15-к, виданого 31.10.2017 року Гадяцьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 1504,20 грн. та процесуальних витрат в розмірі 2294,04 грн в межах виконавчих проваджень №55064449 та № 55063791.

У поданні головний державний виконавець Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 добровільно не виконує рішення суду. З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем неодноразово були направлені запити до реєструючих установ та банків з метою виявлення майна ОСОБА_2 та джерел отримання доходів, направлялись виклики за адресою його проживання. За повідомленням Державної прикордонної служби України боржник неодноразово перетинав кордон України та має документ для виїзду за кордон (FF751739) .

В судове засідання головний державний виконавець Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив суд вищезазначене подання розглянути без його участі.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без участі представника заявника, оскільки його відсутність не перешкоджає розгляду заявленого подання.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 441ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

З огляду на специфіку виниклих правовідносин та для вирішення спірного питання суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Заявник в свої доводах посилається на положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзд з України громадян України».

Отже, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзд з України громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тобто, лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, містить окремий розділ XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", в якому передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду.

Відповідно до приписів вищевказаної Інструкції встановлено, що подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником. Крім того, копії документів, що додаються до подання мають бути належним чином засвідчені.

Згідно ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Тобто, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на матеріали подання, не можливо зроби висновок щодо повноти вчинення виконавчих дій, натомість вбачається відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи не містяться беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки щодо невиконання боржником зобовязання через виїзд до іншої країни.

З огляду на викладене можна зробити висновок про необґрунтованість подання державного виконавця через недоведеність обставин, на які він посилається. Тобто, останній не обґрунтував необхідність вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду відповідно до встановленого законодавством порядку, не вказав в чому полягає очевидна небезпека залишення країни боржником та ухилення останнього від виконання обовязків покладених на нього судовим рішенням.

За змістом ст.441 ЦПК, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця будується на активній позиції заявника щодо обґрунтування заявлених вимог, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З наданих суду матеріалів подання вбачається, що відділом ДВС не надані докази здійснення всіх виконавчих дій щодо встановлення знаходження майна боржника, на яке можна звернути стягнення для погашення боргу. Також, не надано доказів того, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття відносно нього виконавчого провадження, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчих документів, що боржник за час виконання виконавчого листа безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця. Окрім того, вищевказані виконавчі листи знаходяться на виконанні, що не позбавляє права державного виконавця вжити всіх заходів реагування, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що суд негайно розглядає подання, а державним виконавцем не надано достатнього доказів на його обґрунтування, суд вважає, що в задоволенні подання головного державного виконавця Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1О про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258, 260, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Гадяцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2018 року.

Головуюча: О. А. Заколодяжна