Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 20.11.1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що на даний час сімя розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вона не має наміру проживати спільно однією сім'єю з відповідачем, позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати; визначити місце проживання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1; а також, просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки в розмірі

1 / 4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття.

Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, відмовилась від вимоги з приводу стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, а в іншій частині підтримала позов, про що надала заяву.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір»ю, про що надав суду заяву.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Встановленими та визнаними обставинами є :

- сторони по справі з 20.11.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини.(а.с.6,7).

- дочка сторін проживає разом з мамою, знаходиться на її повному утриманні

- сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння і різні погляди на життя. Ні позивач, ні відповідач не бажає відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка категорично не бажає поновлювати шлюбні стосунки і наполягає на розірванні шлюбу.

Також, позивач просила визначити, що її донька має проживати разом з нею, в звязку з тим що поведінка відповідача характеризується грубістю, відповідач неврівноважений, висловлювався з погрозами, що забере дитину до себе.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, матеріальне забезпечення батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дитини, враховуючи вік малолітньої, фактичну відсутність спору щодо місця проживання,суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю за адресою: вул.Росьова, 1-а с.Чмирівка, Білоцерківський район, Київська область, тобто за місцем фактичного проживання дитини з матірю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.29 ЦК України, ст. 7,141,160,161СК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити .

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 20.11.1999 року у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №1387 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_1, за адресою: вул.Росьова, 1-а с.Чмирівка, Білоцерківський район, Київська область.

Стьягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_5