Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3210/18

номер провадження 2/695/1397/18

12 грудня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у сторін по справі 16.01.1997 року народилася дочка ОСОБА_3, а також син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжують навчання у вищих навчальних закладах, яке вимагає значних матеріальних затрат, оскільки їх необхідно забезпечувати харчуванням, навчальним приладдям, канцтоварами, відповідним одягом, тощо. Окрім того ОСОБА_3 прийнята на навчання до Лодзького Університету, що в свою чергу повязано із значними матеріальними витратами по оплаті за навчання та проживання останньої в гуртожитку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 хоч і перебувають на утриманні матері, але і зі сторони батька також потребують матеріальної допомоги. Відповідач по справі є працездатною здоровою людиною, а тому він спроможний та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними 23 років. А тому, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно. Окрім того позивач наполягає і на тому, щоб із відповідача на її користь були також стягнуті аліменти на утримання дочки , що становить половину суми витрат оплати за навчання в Лодзькому Університеті та проживання в студентському гуртожитку, які позивач оцінює в розмірі 1285 євро, що по курсу валют на день подання позову складає 41722 грн.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2018 року без виклику сторін.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти заявлених позовних вимог заперечував частково та наполягав, що його доходів не достатньо для сплати аліментів у розмірі, який заявлений позивачем, тим більше, що на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу. Крім того відповідач заперечував проти задоволення позовниї вимоги позивача про стягнення із нього аліментів у вигляді витрат за навчання його дочки в Лодзькому Університеті, оскільки позивач фактично хоче стягнути із відповідача одні й ті ж самі вимоги декілька разів, що не відповідає діючому сімейному законодавству України. Враховуючи вказане, відповідач просив суд стягувати із нього аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходів.

Суд, вивчивши позовну заяву, матеріали справи та дослідивши докази, якими сторони мотивують свої вимоги, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ФП №069396 від 04.04.1997 року, ОСОБА_3 народилась 16.01.1997 року, а її батьком зазначений ОСОБА_2.

Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-ФП №098742 від 23.06.2000 року) ОСОБА_4, останній народився 08.06.2000 року, а його батьком зазначений ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки від 27.8.2018 року № 928, виданої Одеським національним економічним університетом, ОСОБА_3 є студенткою 1-го року магістратури денної форми навчання фінансово-економічного факультету Одеського національного університету за державним замовленням, з терміном навчання по 31.12.2019 року.

Крім того з довідки, виданої ректором Лодзького університету, від 12.07.2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на другому (магістерському) рівні денної форми навчання факультету менеджменту з навчанням до 30.09.2020 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою відповідача по справі та навчається у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, що не заперечується і самим відповідачем по справі.

Згідно з довідкою №202 від 27.06.2018 року, виданою Коледжем нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій ОСОБА_4 є студентом 2 курсу денного відділення коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій з терміном навчання до 30.06.2020 року, що також не оспорюється відповідачем по справі.

Відповідно до ст., ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Нормами ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

При визначені розміру аліментів на утримання сина сторін, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище відповідача, оскільки відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище, як підставу для відмови в задоволенні позову чи інші обставини, які впливають чи можуть вплинути на його матеріальний стан, а відповідно і спроможність надавати відповідну допомогу своєму синові суду не надав.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітні син та дочка сторін по справі, які навчаються на денній формі навчання безумовно потребують допомоги від своїх батьків, та враховуючи, що мати, допомогу надає, але її недостатньо, суд вважає, що батько має можливість та зобовязаний надавати допомогу своїм дітям, що навчаються.

Разом із тим при визначені розміру аліментів на утримання дітей сторін, що продовжують навчання, суд має враховувати матеріальне становище відповідача.

Так суд при визначенні розміру аліментів враховує, що відповідач має на утриманні іншу дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №273582. Суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище відповідача та розмір його доходів, а також факт перебування на утриманні відповідача його дитини від іншого шлюбу, яка, як і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має право на належне утримання від обох батьків.

Крім того позивач зазначає, що відповідач має достатній розмір доходів, для забезпечення та здійснення виплати заявлених нею розмірів аліментів, оскільки він працевлаштований та має достатній заробіток.

Однак відповідно до змісту ст. ст. 12, 13 та ст. 81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Належних доказів отримання відповідачем достатньої суми доходів для виконання всіх зобовязань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку на кожну дитину, є, на думку суду, завищеними та враховуючи наявність на утриманні відповідача інших дітей, а також розмір його заробітної плати, стверджений довідкою про відрахування від 21.11.2018 року №691, виданої ПАТ «Одеський припортовий завод» та не доведенням позивачем достатності розміру доходів відповідача для виконання вказаних зобовязань та забезпечення особистого нормального проживання, підлягають зменшенню.

Суд вважає, що аліменти на утримання дітей, які продовжують навчання та які безумовно потребують матеріальної допомоги обох батьків, підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи з принципів розумності та справедливості, а також визнання самим відповідачем такої суми, суд стягує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, що на думку суду буде відповідати інтересам сторін та самих ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача половину суми витрат оплати за навчання ОСОБА_3 та проживання її в студенському гуртожитку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до норм ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свободи чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

При цьому під захистом цивільних прав слід розуміти передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, а під способами захисту субєктивних цивільних прав треба розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання, поруч із цим вона просить стягнути з відповідача і витрати на оплату навчання та проживання в гуртожитку, невірно визначаючи такі витрати як ще один, додатковий вид аліментів, таким чином фактично вбачається, що позивач бажає стягнути з відповідача в подвійному розмірі аліменти, оскільки аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання і повинні витрачатись на утримання дитини на час навчання, а питання стягнення з відповідача додаткових витратах на дитину врегульовані нормами статей СК України, зокрема ст. 185 СК України.

У своїй постанові від 13.09.2017 року по справі №6-1489цс17 Верховний Суд України розяснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином позивач бажаючи стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання своєї дитини, яка продовжує навчання, має звернутися до суду у відповідному порядку та стягувати відповідну суму саме як додаткові витрати, а не як аліменти на навчання дитини.

Отже у задоволенні цієї вимоги позивачу слід відмовити.

Суд також бере до уваги, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання з моменту предявлення позову до суду.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264,265 ЦПК України,

України, ст. ст. 199, 200 СК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 04.10.2018 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.09.2020 року, але не більше ніж до досягнення дочкою 23-річного віку.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 04.10.2018 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави кошти по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В.