Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 757/16507/16-ц

провадження № 61-21543св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Омега Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року у складі судді: Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Омега Банк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про захист прав споживача.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на це рішення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, у якій зазначив про те, що при вирішення питання сплати судового збору у даній справі апеляційний суд повинен врахувати положення Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Послався на те, що відповідно до п. 6 цієї Постанови позивачі звільнені від сплати судового збору при пред'явленні позову, звільняються від сплати судового збору не лише при пред'явленні позову, а й при поданні апеляційної скарги чи касаційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що звертаючись до суду із зазначеним позовом, ОСОБА_2 просив визнати недійсними договори факторингу на підставі ЦК України, Конвенції про міжнародний факторинг. Тому Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі. У зв'язку із чим, ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року у цій справі.

У березні 2017 року ОСОБА_2, через представника ОСОБА_3, звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Крім того стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційних скаргах, з таких мотивів.

При поверненні апеляційної скарги апеляційний суд вказав, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі. Проте із таким висновком апеляційного суду погодитися неможливо.

У цій справі ОСОБА_2 звернувся із позовом про захист прав споживача на стадії виконання кредитного договору № 2615/0908/71-085 від 30 вересня 2008 року, укладеного між ним та ВАТ «Сведбанк», та просив визнати недійсним договір факторингу в частині передачі його споживчого кредиту.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Таким чином апеляційний суд безпідставно поклав на ОСОБА_2, який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору та передчасно визнав його апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року скасувати та передати справу до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року скасувати.

Передати справу № 757/16507/16-ц до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило