Справа № 151/544/18
Провадження № 2/151/277/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Бондаренко В.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представників відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чечельник в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 151/544/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої співвласнику самовільною перебудовою спільного домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_3 в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 358 974 гривень та суму сплаченого судового збору в сумі 3 589 грн 74 коп.

В поданому позові позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги обгрунтовує наступним, що він на підставі Договору дарування від 19 жовтня 1982 року року є власником приватного жилого будинку (домоволодіння) за адресою смт. Чечельник, вул. Орлова, (колишня Свердлова ) буд.3, Вінницької області, який на момент вчинення вказаного вище правочину мав 85 % готовності. 21.08.1980 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб в Тартацькій сільській раді Чечельницького району. В 1991 році під час перебування у зареєстрованому шлюбі, вказаний вище будинок був повністю добудований, що підтверджується відповідною відміткою від 05.02.1991 року про реєстрацію у Тульчинському інвентарбюро. За сімейними обставинами,зокрема через погіршення стосунків з колишньою дружиною, приблизно у 1992 році позивач виїхав із зареєстрованого місця проживання і з того часу за місцем своєї реєстрації не проживав. В 1996 році шлюб між ними був розірваний, але дружина залишилася проживати у вказаному будинку. На початку 2015 року, коли черговий раз приїхавши в смт. Чечельник провідати свою матір, виявилося, що колишня дружина проживає у його будинку зі своїм новим чоловіком і без його згоди почали його перебудовувати. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 04 серпня 2017 року, справа 151/270/16-ц, що також знайшло своє відображення в ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року у вказаній вище цивільній справі було визнане за ОСОБА_3 3/40 частини вказаного вище житлового будинку загальною площею 75,7 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., тамбур -"а", вхідний майданчик-"а1", сарай-"Б", погріб -"б/п", туалет -"Т", огорожа- "1-2". Ще під час судового розгляду вище вказаної цивільної справи відповідачка почала руйнування вказаного будинку, що підтверджується комісійним обстеженням Чечельницької селищної ради від 08 грудня 2017 року. З огляду на наведене вище, самовільними діями ОСОБА_3 майно позивача було зруйноване та потребує відновлення, тобто він як співвласник домоволодіння, зазнав істотної матеріальної шкоди, яка була завдана незаконними діями співвласника - відповідача ОСОБА_3 З метою належного обчислення розміру завданої матеріальної шкоди, а саме вартості відповідних відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, позивач звернувся до відповідних фахівців, які виготовили кошторисну документацію по відновленню житлового будинку, господарських споруд та благоустрою прибудинкової території які складають 358 974 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 повністю підтримали заявлені позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві позивачем, просили з наведених у позові обставин задовольнити позов, так як позовні вимоги позивача є обгрунтованими та доведеними.

Відповідачка та її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред'явлені позовні вимоги не визнали, заперечували у їх задоволенні. Свої заперечення обґрунтували тим, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 04.08.2017 року яке набрало законної сили за ОСОБА_3 визнано право власності на 3/40 частини житлового будинку. Звертають увагу суду на те, що ОСОБА_6 будучи співласником житлового будинку близько двадцяти років не проживав у ньому, на підставі чого рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 08.10.2012 року позивача ОСОБА_6 оголошено померлим, лише 07.08.2015 року за заявою позивача вказане рішення було скасоване. Без належного догляду ОСОБА_3 цей будинок за двадцять років взагалі був би знищений часом. Однак, як вбачає позивач саме ОСОБА_7 на його думку капітальними ремонтами псує будинок. . Також з огляду на зміст позову ОСОБА_1 не вбачається, що він поніс витрати, зазнав шкоди. Належних доказів також ним не надано до позовної заяви. Підтвердження технічного стану будинку на момент 1996 року ,тобто події двадцятирічної давності самими поясненнями позивача чи свідків не можуть дати суду достовірної інформації про конкретний технічний стан будинку. Також невідомо з яких інформаційних джерел спеціаліст ОСОБА_8 встановлював стан будинку на 1996 рік для визначення робіт з відновлення без погодження та без участі ОСОБА_3 З яких джерел йому відомо було про стан будинку на 1996 рік який підлягав "відновленню" і чому "відновлення" передбачає, наприклад саме "поліпшене фарбування підлоги", а не звичайне, мета "розбирання трубопроводів із труб діаментром до 100 мм" з послідуючим "прокладанням" цих труб і таких прикладів у кошторисі багато. З огляду на таку обставину взяти до уваги такий кошторис як доказ обсягу робіт по приведенню домоволодіння до стану в якому воно існувало в 1996 році не є можливим. Тому докази які надав позивач є недостатніми для задоволення позовних вимог які заявив ОСОБА_1

Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити по слідуючих обставинах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21 серпня 1980 року між сторонами був зареєстрований шлюб в Тартацькій сільській раді Чечельницького району Вінницької області.

Відповідно до договору від 19 жовтня 1982 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 житловий будинок, який зареєстрований 05 лютого 1991 року Тульчинським інвентарбюро за № 859, внесеного в реєстрово-кадастрову книгу за № 1634, справа № 1512.

Рішенням Чечельницького районного суду Чечельницького району Вінницької області від 04.08.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та визнання особи такою, що вратила право користування житловим приміщенням- відмовлено, а задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності, яким позовну заяву задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/40 частини житлового будинку-"А", загальною площею 75,7 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., тамбур-"а", вхідний майданчик-"а1", сарай-"Б", погріб-"б/п", туалет-"Т", огорожа-"1-2", розташованого по вулиці Орлова (бувша назва Свердлова) №3, смт.Чечельник Вінницької області.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на ремонт будинку №3 по вулиці Орлова (бувша назва Свердлова) ,смт.Чечельник Вінницької області- відмовлено.

Вищевказаним рішенням суду також встановлено, що за час сумісного проживання сторонами було закінчено будівництво будинку в якому і проживали сторони, тобто фактично на вказаний будинок виникло право спільної часткової власності, частки яких визначені судом.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 24554788 від 23.01.2018 року, державним реєстратором Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_9 за ОСОБА_3 зареєстровано 3/40 частини житлового будинку, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, номер запису про право власності 11007843.

Державним реєстратором Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_10 за ОСОБА_1 зареєстровано 37/40 частини житлового будинку, форма власності : приватна.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 1992 року по 2015 рік у вищевказаному житловому будинку не проживав, а проживала відповідачка разом з дочкою, що не заперечується сторонами.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з ниє є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, сторони по справі зобов'язані були утримувати будинок в належному стані. В період з 1992 року по 2017 рік цей тягар фактично лежав на співвласнику - відповідачці ОСОБА_3

Стан житлового будинку у вищевказані періоди, а також після виселення відповідачки з нього частково підтверджується показами свідків.

Свідки на стороні позивача ОСОБА_11, ОСОБА_12, в судовому засіданні пояснили слідуюче, що після від'їзду ОСОБА_1 будинок був в задовільному стані, пощикатурений, придатний для проживання, із забором, закінчений.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що бачив як ОСОБА_3 зі своїм теперішнім чоловіком розбирали будівлю, а саме сарай в кілька етажів, який вони побудували з ОСОБА_5, а будинок в якому колись проживала із ОСОБА_3 зверху обірвала, вікна повитягувала пластикові, а вставила якісь старі, в середині потолки обірвані, а він пам'ятає той будинок, він був нормальний із красивим забором, великим садом .

Свідок ОСОБА_14 сестра позивача в судовому засіданні пояснила, що 14 та 17 вересня 2017 року вона проходила повз будинок в якому проживав її брат, то там ОСОБА_5 та ще два чоловіка розбирали гараж. На даний час там проживати неможливо, оскільки нема ні води, ні світла, а вікна такі, що рука може пролізти.

Свідок на стороні відповідачки ОСОБА_15 пояснила суду, що дах в будинку був жестяний, який протікав, забор був дерев'яний, стовбики були підгнивші, сарай на подвір'ї був з лампача ,який валився, в будинку відмостки не було, не було веранди, а коли появився у відповідачки новий чоловік, він кришу перекрив, забор поміняв. Коли працівники виконавчої служби приїхали і сказали їм забиратися,то вони те що побудували -розібрали і все своє забрали, із її сторони викосили, позачищали, а на даний час все позаростало. Але в цілому будинок був придатний для проживання.

Свідок на стороні відповідачки дочка ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що в 13-14 років вона залишилася з мамою, оскільки батько зник, жила в будинку до того як поступила в 1997 році в Бершадське медучилище, закінчила навчання 1999 року, потім знову до 2003-2004 року проживала, народила сина і там жила разом зі своїм чоловіком, у 2004 році поступила в медични університет і приїжджала рідко. На той час була хата покрита бляхою, криша проржавівша, осипався потолок, тому вирішили почати ремонт із криші, построїли веранду, вікна в будинку були дерев'яні, в них великі щілі, які затикали ганчірками. Коли ми уходиди поздирали леноліум, вікна старі які були там поставили їх назад, двері теж зберігалися, два вікна залишили свої, свої самострої знесли і почали там прибирати, але нам заборонили, тому ми одну сторону зачистили, при комісії ми здали хату, віддали коючі, а все прибрати до краю нам не дали можливості.

Свідок на стороні відповідачки ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що живе вище три хати від ОСОБА_16, вона пішла до ОСОБА_16 купляти костюм ,по всій хаті стояли миски, бо текла вода, щілини забивала клійонкою, в погріб також текла вода, сарай з лампача сипався, на подвір'ї болото, забор із штахетів. Але коли вони вибиралися з будинку ,то поклали кришу із шифера, обгородили сіткою подвір'я, поміняли вікна. Після того як вони вибралися ,осінню у 2017 році вона йшла на базар і побачила, що вікно було вибите, а вчора ішли з чоловіком у гості і чули як хтось шарпав там за двері.

Свідок на стороні відповідачки ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що живе по сусідству біля ОСОБА_16 з 2004 року і коли купував будинок, то пішов до ОСОБА_5 питати як тут будинки, він йому пояснив, що дивися добре на кришу ,а то в нього он як решето. На подвір'ї строїлася хата чи щось інше, з боку стояла якась купа глини, він казав що це курник, ОСОБА_5 все життя там щось строїв.

Свідок на стороні відповідачки ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив , що являється братом відповідачки ОСОБА_16 ,після весілля це була не хата, а розвалина, там стояли стіни і криша яка була поіржавілою, після весілля моя жінка, моя теща всі помагали вкидати стелю, покійний ОСОБА_20 батько позивача все вкладав в цю сім'ю, содержав їх. Жили не дуже заможно, Шурік не дуже брався до роботи . Позивач свою сім'ю лишив голу і босу, він не спілкування ні з дочкою, ні з дружиною. В хаті вікна були дерев'яні, які зсохлися, а сарай сусіди сказали знести, оскільки він наносив їм вред, коло хати все почало робитися як появився ОСОБА_5.

Спеціаліст ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що кошторис складався відповідно до технічниих паспортів, актів які складалися Чечельницькою селищною радою, та зі слів позивача ОСОБА_1.

Як доказ про завдання матеріальної шкоди позивач посилається на акт комісії Чечельницької селищної ради Вінницької області від 08 грудня 2017 року яким було обстежено житловий будинок та присадибну ділянку з господарськими будівлями, де визначено їх технічний стан, також позивач посилається як на розмір відшкодування шкоди на кошторисну документацію на ремонто-будівельні роботи по відновленню житлового будинку господарських споруд та благоустрою прибудинкової території по вул. Орлова, буд.3, смт. Чечельник Вінницької області, складений ППВП "Райагробутінвестбуд".

Судом встановлено, що стан будинку станом на 1996 рік та об'єм ремонтно-будівельних робіт, а також способи відновлення житлового будинку були складені зі слів позивача ОСОБА_1 без присутності відповідача.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, що він поніс витрати, зазнав шкоди, належних доказів до позовної заяви не надано, підтвердження технічного стану будинку на момент 1996 року, тобто події двадцятирічної давності самими поясненнями позивача чи свідків не можуть дати суду достовірної інформації про конкретний технічний стан будинку.

Так само невідомо з яких інформаційних джерел спеціаліст ОСОБА_8 встановлював стан будинку на 1996 рік для визначення робіт з відновлення і встановлював обсяг вартості ремонтоно- відновлювальних робіт по відновленню житлового будинку.

Від проведення судової експертизи для вирішення вищевказаних питань позивач та його представник відмовилися.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення ,або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача та його представника на своїх позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

Відповідачка та її представник, не заперечують факт проведення ремонтних та ремонтно-будівельних робіт будинку та підсобних приміщень, але пояснюють це необхідністю збереження та підтримання в належному стані даного будинку та будівель і створення умов для належного проживання. Необхідність отримання дозволу співвласника не можна було здійснити, оскільки місце його знаходження майже двадцять років було невідоме, в зв'язку з чим він був визнаний померлим рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 08.10.2012 року ,яке було скасоване рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 07.08.2015 року.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої співвласнику самовільною перебудовою спільного домоволодіння та стягнення судових витрат відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 81,258-259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої співвласнику самовільною перебудовою спільного домоволодіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя