г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1956/17
Номер провадження 2/213/100/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.

секретар судового засідання - Ладухіна І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором без номеру від 02.08.2011 у розмірі 95497,97 грн., з яких заборгованість за кредитом 7949,47 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 79333,81 грн., пеня 3190,98 грн., штрафи 500,00 грн. - фіксована частина, та 4523,71 грн. процентна складова.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем 02.08.2011 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком Договір.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Посилаючись на цю обставину, позивач зазначає, що таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позивальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в договорі. Пунктом 1.1.2.3 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг отримання виписок про стан карткового рахунку та про здійснення операцій в картрахунком є обовязком позичальника.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, та інших витрат за договором (п.2,1.1.5.5).

Відповідно до п.2.1.1.7.6 ОСОБА_3 надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову.

Позивач зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Але, в порушення умов договору, відповідач не надавала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами згідно договору, тобто свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30.06.2017 має заборгованість у розмірі 95497,97 грн., яка складається з наступного: 7949,47 грн. заборгованість за кредитом; 79333,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3190,98 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи 500,00 грн. фіксована частина, 4523,71 грн. процентна складова. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи /зворот а.с. 4/.

Належним чином повідомлена Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за його відсутності за участю її представника за договором адвоката ОСОБА_4 /а.с.49/.

Представник позивача, заперечуючи проти позову, надала письмові пояснення. В обґрунтування заперечень, посилається на те, що Анкета-заява, яку Позивач долучає до позову в якості доказу отримання Відповідачем кредиту, не свідчить про бажання відповідача укласти кредитний договір без номеру від 02.08. 2011 року, та отримати будь-яку кредитну картку, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що містять відомості, яка ж картка була видана Відповідачеві і який тариф для обслуговування кредитних карт діяв саме на цю картку. В позовній заяві ця інформація також не зазначена, як не зазначається вона і в поясненні, наданому Позивачем вже під час слухання справи судом. В довідці, наданій позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, є посилання на те, що відповідачці видавалось три кредитні картки: №306712 від 13.04.2012 року з терміном дії 03/2016 рік; картка № 998075 від 18.09.2013 року з терміном дії 06/2017 рік та картка № 998091 від 18.09.2013 року з терміном дії 06/2017 рік.

Зазначила, що Позивачем не надано суду доказів отримання позичальником Пам'ятки Клієнта, ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. А долучені до позовної заяви копії ОСОБА_3 та правил не містять підпису відповідача, крім того позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці ОСОБА_3 є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці ОСОБА_3 мав на увазі відповідач, підписуючи заяву про оформлення ощадкнижки (депозиту) - а саме про ці банківські послуги просив клієнт, а не про надання кредиту.

Також вважає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення банком свого клієнта - відповідача про зміну процентної ставки за кредитом, хоч п.1.1.3.2.3 ОСОБА_3 та правил визначено, що банк при зміні тарифів та інших невід'ємних частин договору зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до ведення змін проінформувати клієнта.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності можливості підвищення процентної ставки та дотримання процедури такого підвищення, та при наявності доказів укладання кредитного договору, з відповідача підлягала б стягненню сума заборгованості виходячи з процентної ставки, встановленої на рівні 30% річних, а не подвійна ставка, яка нараховувалась відповідачеві, починаючи з квітня 2014 року.

Розрахунок заборгованості, а саме розрахунок відсотків, на ухвалу саме позивачем не було надано, як він повідомив, з технічних причин. Тому представник відповідача вважає, що позивач відмовляється надати належні та допустимі докази відповідності сум нарахованих процентів умовам договору. А між тим сума процентів, які просить стягнути позивач з відповідачки, у десять разів перевищує суму простроченої заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення штрафних санкцій, представник відповідача зазначає, що Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той же самий час вказаним вище договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань та порушення будь якого з зобов'язань; нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань.

Таким чином, вважає, що умовами кредитного договору передбачено застосування штрафу та пені за одні й ті самі порушення грошового зобов'язання.

Оскільки законом заборонено подвійне застосування цивільно-правової відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, приймаючи до уваги положення ст.61 Конституції України, зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення штрафу є незаконними.

Також представник відповідача зазначив, що Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, не надано виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Долучений позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором б/н від 02 серпня 2011 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Однак такий розрахунок не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. В наданій відповідачем виписки по рахунку карти «5211 **** 6712» за період з 02.08.2011, інформація про рух грошових коштів також відсутня.

Позивач також надав письмові пояснення, де зазначив, що згідно наказу Банка N РК2007 249 від 20.02.2007 запроваджено масовий випуск кредитних карт для клієнтів Банку, які користуються іншими послугами.

На підтвердження укладення відповідачем кредитного договору та наявності невиконаних кредитних зобов'язань позивач зазначив, що банком надано наступні докази: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою, які вважає належними та допустимими.

Окремо вважає, що обставини, на які представник відповідача посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

На виконання ухвали суду про витребування доказів позивач додатково надав суду виписку по рахунку по основній карті за період з 02.08.2011 по 18.04.2018, в якому зазначив номер карти та пояснив, що банківська виписка має статус первинного документу, входить до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Із виписки вбачається, що Відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами, отже, з огляду на те, що відповідач користувалась кредитними коштами, останній були добре відомі і зрозумілі умови договору. Оскільки на даний час відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками справи матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з положеннями частини 7 цієї статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Нормами статей 638, 639, 640 ЦК України встановлені загальні вимоги щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів, відповідно до яких договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з копією наданої позивачем ОСОБА_5 про приєднання до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_6 02.08.2011 зверталася до ПриватБанку з заявою, в якій зазначила, що бажає оформити на своє імя ощадкнижку (депозит), про що зробила в заяві відповідну позначку /зворот а.с. 7/.

При цьому умови та Правила надання банківських послуг жодного підпису відповідача не містять /а.с.9-32/.

На ухвалу суду про витребування доказів відповідач надав довідку, згідно з якою 02.08.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за яким клієнту було видано три кредитні картки, перелічені номери останніх, а виписка була долучена по одній з них № 5211**** 6712 за період з 01.01.1999 по 13.12.2017. До того ж, з довідки вбачається, що картки видані у 2012-2013 роках, зокрема № 5211**** 6712 відкрита 13.04.2012, а не 02.08.2011.

Суд вважає слушними заперечення представника відповідача в тій частині, що доказів утворення заборгованості саме за карткою, виданою на підставі договору без номеру від 02.08.2011, позивачем не надано, оскільки навіть на ухвалу суду позивачем не надано належних доказів.

Також суд враховує, що позивачем не надано доказів того, відповідач особисто підписала договір, тобто з його умовами погодилася та зобовязалася належним чином їх виконувати, оскільки Анкета-заява не містить доказів отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна», а Витяги з ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в яких, як зазначає позивач, викладені умови кредитування, зокрема базова ставка по відсоткам за користування кредитом, розмір пені, штрафів тощо, не містить підпису Відповідача.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом та штрафів, позивач обгрунтовує умовами, викладеними в ОСОБА_3 та правилах надання банківських послуг а також Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна». Проте зазначені ОСОБА_3 та Тарифи всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла на час укладання договору, позичальником не підписані, й кредитором оригінали цих документів відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Крім того, надана відповідачем в якості доказу виписка по рахунку містить відомості про операції з картками « ****4858, ****6496, які не ідентифіковано. Також неможливо ідентифікувати відомості про операції, зазначені у даній виписці, такі як «HEAD-OFFICE SAMDN5000 **** **** 6496», «HEAD-OFFICE ЮЬШЁЁШ ЧР ЮСЁЫЄЦШТРЭШХ (ТЮЧТЁРЄ)», «Надходження готівки за платіжними картками SAMDN5000 **** **** 6496 ДЕПОЗИТ».

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору.

Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання і наслідків, які виникають при неналежній відмові.

Водночас, суд вважає, що позивачем не було надано суду доказів підписання відповідачем ОСОБА_3 кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна». Твердження Позивача про отримання Відповідачем кредиту в розмірі 8000,00 грн. не підтверджені належними доказами, оскільки не доведено, що саме ОСОБА_2 отримувала саме ту кредитну картку, про яку зазначено в позові, та саме з тарифними ставками, викладеними у витягу з Тарифів /а.с.8/, оскільки Відповідач таких тарифів не підписувала, а до того ж має інші картки, видані Приватбанком.

Отже, оскільки позивачем не надано переконливих доказів підписання 02.08.2011 між сторонами у справі кредитного договору, суд вважає не доведеним наявність між сторонами кредитних відносини, за якими ОСОБА_2 отримала кошти у вигляді встановлення на її картковий рахунок кредитного ліміту в розмірі 8 000 грн.

За відсутності доказів порушення відповідачем прав позивача неналежним виконанням зобовязання, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача зобовязань за зазначеним в позові договором, а тому вважає, що позовні вимоги в частині наявності заборгованості за тілом кредиту не доведені та задоволенню не підлягають.

Водночас, у разі відсутності основного боргу, не розглядаються вимоги про стягнення з відповідача інших складових заборгованості.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати у виді судового збору, понесеного позивачем при предявленні позову, суд відносить за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 598, 599, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 228-229 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Інформація щодо сторін у справі:

-Позивач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д;

-Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання 50102, АДРЕСА_1.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 31.05.2018.

Повний текст рішення складено 05.06.2018.

Суддя О.М. Нестеренко