АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Чернівці

Справа №4с/725/22/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц Альони Василівни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3, на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 червня 2018 року та ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 липня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Іщенко І.В.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц Альони Василівни.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц А.В. перебуває виконавче провадження №49618470 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-287/12 від 9.12.2015, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2446781 грн боргу за договором позики.

Під час примусового виконання було описано і накладено арешт на належні скаржнику запасні частини до автомобілів, які в подальшому були передані на зберігання ОСОБА_6 і ним перевезені в невідомому йому напрямку.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/860/18 Категорія 59

Також державним виконавцем Федоришин А.А. у нього без складення будь-яких актів було вилучено свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу -автомобіля ГАЗ-3110, 2003 року випуску, який належить скаржнику на праві власності.

30.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного та арештованого майна.

4 квітня 2018 року скаржнику стало відомо, що постановою державного виконавця від 28.08.2017 описано і накладений арешт на незавершене будівництво будівлі кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та авто мийкою за адресою: АДРЕСА_1, розташовані на земельній ділянці загальною площею 1161 кв.м., яке належить йому на праві власності.

Вказував, що не був залучений до здійснення опису цього майна та в установленому законом порядку його не було повідомлено про винесення постанови про накладення арешту, чим порушені його права як сторони виконавчого провадження.

Крім того, призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23.03.2018 для визначення ринкової вартості об'єкту незавершеного будівництва свідчить про дії державного виконавця, направлені на його реалізацію через торги, що вважає незаконним.

Вилучення державним виконавцем запасних частин до автомобіля свідчить про згоду на їх реалізацію за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності для виконання рішення суду. Однак оцінка запасних частин, які залишилися неоціненими суб'єктом оціночної діяльності державним виконавцем здійснена не була.

Крім того, що йому на праві власності належить автомобіль - сідловий тягач RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску, відомості про що отримані державним виконавцем при здійсненні примусового виконання рішення суду та наявні у виконавчому провадженні.

Вважає, що майна у вигляді запасних частин, які не оцінені, та двох автомобілів достатньо для виконання рішення суду за виконавчим документом з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, основної винагороди виконавця, а тому потреби для накладення арешту, звернення стягнення на вказаний вище об'єкт незавершеного будівництва у державного виконавця не було.

Бездіяльність державного виконавця щодо здійснення оцінки запасних частин, які залишилися, та двох автомобілів, на які накладено арешт, є порушенням прав боржника щодо пропозиції визначення майна і предметів, які необхідно реалізувати першочергово, а також вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Просив визнати бездіяльність державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц Альони Василівни по непризначенню оцінки майна, вилученого у нього згідно актів від 15.07.2016 (135 позицій), від 18.07.2016 (151 позиція), від 18.07.2016 (40 позицій), від 22-23.06.2016 (402 позиції), від 23.06-05.07.2016 (733 позиції), від 08.07.2016 (85 позицій), від 13.07.2016 (186 позицій) та зверненню стягнення на це майно незаконною;

визнати бездіяльність державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц А.В. по зверненню стягнення на автомобілі ГАЗ-3110, 2003 року випуску, та сідловий тягач RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску, які належать йому на праві приватної власності, незаконною;

скасувати постанову державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц А.В. від 28.08.2017 про опис та арешт майна та передачу його для зберігання ОСОБА_5;

скасувати постанову державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц А.В. від 23.03.2018 про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення ринкової вартості об'єкту незавершеного будівництва, будівлі кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою за адресою АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1161 кв.м.;

зобов'язати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц А.В. чи іншу посадову особу державної виконавчої служби вчинити дії по призначенню оцінки майна, вилученого у нього згідно актів від 15.07.2016 (135 позицій), від 18.07.2016 (151 позиція), від 18.07.2016 (40 позицій), від 22-23.06.2016 (402 позиції), від 23.06-05.07.2016 (733 позиції), від 08.07.2016 (85 позицій), від 13.07.2016 (186 позицій), автомобілі ГАЗ-3110, 2003 року випуску, та сідловий тягач RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску та зверненню стягненню на це майно;

зупинити реалізацію арештованого майна, а саме об'єкту незавершеного будівництва, будівля кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою, за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 червня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

26 червня 2018 року ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з заявою про постановлення додаткової ухали у вказаній справі, посилаючись на те, що судом при постановленні ухвали розглянуті лише дві вимоги скарги на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 липня 2018 року у задоволенні заяви про постановлення додаткової ухвали по справі №725/2210/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Піц Альони Василівни відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалами суду, ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані ухвали суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвал суду, постановлених з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Вказує, що судом розглянуті лише дві вимоги скарги щодо скасувань постанов державного виконавця. Інші вимоги залишилися нерозглянутими, хоча щодо них подавалися докази і давалися пояснення, у зв'язку з чим до суду першої інстанції на підставі ст.ст. 10, 270 ЦПК України було подано заяву про постановлення додаткової ухвали.

Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу відповідно до положень ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» і виконавець повинен прийняти або не прийняти цю пропозицію. Для звернення стягнення ним були запропоновані предмети - запасні частини та автомобіль, які були вилучені державним виконавцем, що свідчить про прийняття державним виконавцем пропозиції про реалізацію визначеного рухомого майна і встановлена черговість стягнення на нього.

Державний виконавець не вчинила дій, направлених на реалізацію за встановленою черговістю узгодженого з ним рухомого майна, тобто допустила бездіяльність.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця вчинені у межах його повноважень та відповідно до вимог закону.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження №56325043 з примусового виконання виконавчого листа № 2-287/12, виданого 9.12.2015 Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2443127 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 та 3654 грн сплаченого судового збору; постанови №50499061 Другого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області від 1.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у сумі 130228 грн 33 коп.; постанови №50499061 Другого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області від 1.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 145 грн 30 коп. витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно актів про опис й арешт майна від 22.06.2016 року, 23.06.2016 року, 08.07.2016 року, 13.07.2016 року, 15.07.2016 року, 18.07.2016 року та 28.08.2017 року державним виконавцем описано та накладено арешт на майно боржника, а саме: запасні частини до транспортних засобів, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_2.

Частина автомобільних запчастин у кількості 257 штук вартістю 252006 грн державним виконавцем була передана на реалізацію до ДП «Сетам».

Призначені на 21.02.2018 торги по продажу автомобільних запчастин не відбулись у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів.

На пропозицію державного виконавця стягувач відмовився залишити за собою непродане вищевказане майно в рахунок погашення боргу.

У подальшому зберігач ОСОБА_6 на неодноразові вимоги державного виконавця про надання для огляду та проведення оцінки описаного майна боржника не відкликався, на законні вимоги державного виконавця останній у відділ державної виконавчої служби без поважних причин не з'являвся, про місцезнаходження описаного майна не повідомляв.

28.08.2017 для забезпечення позову та реального виконання рішення суду державним виконавцем описано та накладено арешт на нерухоме майно боржника - об'єкт незавершеного будівництва, будівлю кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою за адресою АДРЕСА_1.

23.03.2018 державним виконавцем винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно з повідомленням Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області у боржника на праві власності виявлено транспортні засоби, а саме: MAN 1985 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, RENAULT MAGNUM 1999 року випуску НОМЕР_2, ГАЗ 3110 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_3, SCHMITZ S 3 1997 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_4, MERCEDES-BENZ 1993 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_5, які державним виконавцем оголошено в розшук.

30.05.2018 року державним виконавцем описано та накладено арешт на транспортний засіб марки ГАЗ3110 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_3, який переданий на зберігання в Чернівецьку філію ДП Сетам для подальшої реалізації на електронних торгах.

31.05.2018 року державним виконавцем винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні щодо визначення ринкової вартості зазначеного транспортного засобу.

Постановою державного виконавця від 5.06.2018 року про зміну зберігача майна боржника, а саме запасних частин до транспортних засобів, які знаходяться по АДРЕСА_3, зобов'язано зберігача ОСОБА_6 передати нереалізоване майно боржника в кількості 1475 штук представнику Чернівецької філії ДП Сетам, а частину майна в кількості 257 штук, які не реалізовані на електронних торгах у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів, передати боржнику.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі.

Основним завданням реалізації права на справедливий суд після ухвалення судового рішення є його виконання у добровільному чи примусовому порядку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У силу ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як зазначено у частинах 1-3, 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Звертаючись зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, скаржник посилався на те, що державним виконавцем не було вчинено дій, направлених на реалізацію за встановленою черговістю визначеного ним всього рухомого майна, чим порушено вимоги ст.ст. 48, 50 Закону ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені доводи скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки, як встановлено судом, державним виконавцем було виявлено, арештовано рухоме майно боржника у вигляді автозапчастин до транспортних засобів, частину з яких направлено на реалізацію. Зазначене майно з торгів продано не було, стягувач відмовився залишити його за собою в рахунок погашення боргу. Решта автозапчастин до транспортних засобів, вилучених у боржника згідно актів, відсутні не з вини державного виконавця, й, відповідно, не можуть бути реалізовані.

Також державним виконавцем вчинено дії щодо реалізації транспортного засобу ГАЗ3110 2003 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_3. Інші транспортні засоби, які наявні власності боржника, у тому числі RENAULT MAGNUM 1999 року випуску НОМЕР_2 перебувають у розшуку, що унеможливлює звернення на них стягнення.

У силу частин 1 та 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

Установивши недостатність майна боржника для подальшого виконання судового рішення державним виконавцем накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва, будівлю кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою, що відповідає вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», що спростовує доводи скарги про незаконність постанови державного виконавця Піц А.В. від 28.08.2017 про опис та арешт зазначеного майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державним виконавцем у відповідності вимог зазначеного закону вчинено дії щодо призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення ринкової вартості об'єкту незавершеного будівництва. Апелянтом в апеляційній скарзі не вказано, у чому полягає незаконність постанови державного виконавця щодо призначення суб'єкта оціночної діяльності, які норми закону ним порушено.

Що стосується вимог скарги про зобов'язання державного виконавця призначити оцінку майна, вилученого у боржника, а саме автомобільних запчастин та автомобіля RENAULT MAGNUM 1999 року, вони до задоволення не підлягають, оскільки, як зазначено вище, таке майно відсутнє. Крім того, щодо вимоги про зобов'язання державного виконавця або його керівника продовжити виконувати виконавчий документ та призначити оцінку арештованого майна боржника - суд не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством однесені до компетенції державного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак у даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для зобов'язання його вчинити певні дії. Державний виконавець зобов'язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і з повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов'язання судом.

Вимога скарги ОСОБА_1 зупинити реалізацію арештованого майна - об'єкта незавершеного будівництва, будівлі кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою за адресою АДРЕСА_1 не підлягає розгляду, оскільки не є скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, а є способом забезпечення позову.

Апеляційний суд вважає також безпідставними апеляційні доводи щодо незаконності та необґрунтованості ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 липня 2018 року, оскільки судом прийнято рішення стосовно усіх вимог скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду, порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються названими по справі доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 червня 2018 року та 4 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: