Справа №150/327/18
Провадження по справі №2-з/150/2/18
УХВАЛА

05 червня 2018 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., отримавши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Перемоги, 30 в с. Березівка Чернівецького району Вінницької області та належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_3.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявники посилаються на те, що 14.04.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_3 позичили у них під розписку кошти в сумі 409000 гривень, які зобовязалися повернути до 30.04.2018 року.

Частину коштів, а саме 58000 гривень ОСОБА_3 та ОСОБА_3 повернуто 30.04.2018 року, кошти в розмірі 351000 гривень відповідачі зобовязалися повернути пізніше. Однак, до сьогоднішнього дня вище зазначену суму відповідачами не повернуто. З огляду на зазначені обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Перемоги, 30 в с. Березівка Чернівецького району Вінницької області та належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Оцінивши документи, додані до заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно із поданням до суду заяви про забезпечення позову подано і позовну заяву до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою (справа №150/327/18) (провадження по справі №2/150/142/18, головуюча суддя Цимбалюк Л.П.). По зазначеній цивільній справі провадження не відкрито.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Окрім того, судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру), зазначила, що забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Особи, які беруть участь у справі у цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та підтверджувати такі обставини належними і допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого і нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Однак, заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначаються відомості щодо наявності нерухомого майна, зокрема, житлового будинку у відповідача ОСОБА_3 (його місце знаходження), що належить останньому на праві власності, однак, докази того, що зазначене майно, на яке заявники просять накласти арешт, дійсно перебуває у власності відповідача ОСОБА_3, відсутні. Крім того, відсутні докази вартості майна (житлового будинку, розташованого по вул. Перемоги, 30 в с. Березівка Чернівецького району Вінницької області) для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам та не надано інші відомості, які є необхідними для забезпечення позову.

Пунктом 7 частини 1 статті 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, і інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

З врахуванням вище наведених обставин, за недостатністю доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, зокрема, відсутності доказів перебування житлового будинку, на який заявники просять накласти арешт, перебуває у власності ОСОБА_3, доказів вартості вказаного майна, що виключає можливість визначення співмірності такого виду забезпечення позову як накладення арешту, позовним вимогам, відсутності інших необхідних відомостей, у звязку із чим суд позбавлений можливості врахувати інтереси не лише заявників (позивачів) ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, в силу положень статті 153 ЦПК України та на виконання завдань, визначених статтею. 2 ЦПК України приходжу до висновку про повернення заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного вище, керуючись ст., ст.2, 4, 12, 149, 150, 151, 152, 153, 352, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову, - повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: Л.П. Цимбалюк