У Х В А Л А

іменем УКРАЇНИ

Справа №377/128/18

Провадження №4-с/377/5/18

13 грудня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., заявника ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, інші особи не з,явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

УСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, у якій заявник просить визнати постанову в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження № 57331597 від 01.10.2018 року протиправною.

Скарга обґрунтована тим, що 01.10.2018 року в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 57331597, якою зобов»язав скаржника ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 його матері ОСОБА_5, крім того з нього було стягнуто виконавчий збір в сумі 7446 гривень. Вважає, що вищезазначена постанова є протиправною, оскільки дана справа є справою із визначення місця проживання малолітньої дитини, а саме з ким із батьків. По вказаній категорії справ по такій вимозі, як визначення місця проживання малолітньої дитини, виконавчий лист не видається, а тому відповідне виконавче провадження не відкривається. Вимога позивачки «зобовязати повернути ОСОБА_4 - його матері - ОСОБА_5» позивачкою не оплачувалась судовим збором і не передбачена ні сімейним кодексом, цивільно-процесуальним кодексом, як спосіб захисту цивільного права. Вимога позивачки про відібрання від нього сина позивачем не заявлялась, згідно ст. 170 СК України. Він визнає і поважає чинне рішення суду, згідно якого визначено місце проживання сина з позивачкою і не чинить супротиву виконання вказаного рішення,але сама позивачка не вчиняє ніяких дій, щоб син почав проживати з нею, не може знайти спільну мову із сином, а тому він не хоче з нею проживати. В цьому вже переконалися і орган опіки і піклування та працівники дитячого закладу, який відвідує син. Він написав позивачці і до органу опіки і піклування «Листа про добровільне виконання рішення суду від 22.08.2018». Від позивачки він не отримав ніякої відповіді, а орган опіки і піклування надав відповідь, що, на їх думку, він має обовязок передати сина виконавчій службі, але при неодноразових зверненням до виконавчої служби йому так і не розяснили в який спосіб, в якому місці він має обовязок виконати судове рішення. Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться за місцем проживання боржника, але позивачка до його місця проживання не приходила і не вимагала повернути їй сина. Відповідний акт, що він відмовився виконувати рішення суду за його місцем проживання відсутній у позивачки. Він стверджує, що відсутня його вина у не виконанні судового рішення, він покладає всю вину на позивачку. Крім того він також не згоден із стягненням з нього виконавчого збору в сумі 7446 гривень тому, що сама стягувач ухиляється від отримання їй присудженого.

Скаржник ОСОБА_1, та його представник, в судовому засіданні підтримали викладене, просили суд задовольнити скаргу в повному обсязі, просили суд звернути увагу, що відповідно заяви ОСОБА_5, вона просила прийняти до виконання виконавчий лист про визначення місця проживання малолітньої дитини, про те державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження в частині зобов,язання ОСОБА_1, повернути ОСОБА_4 його матері ОСОБА_5, про що заявниця не подавала заяву.

Позивач по справі ОСОБА_5, та її представник адвокат ОСОБА_6, в судове засідання на 12.12.2018 року не з,явилися, надали відзив на скаргу, просили розглянути справу без їх участі, вважають дії державного виконавця правомірними, і тому просили відмовити в задоволенні скарги.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області, в судове засідання на 12.12.2018 року також не з,явився, надали письмову заяву про розгляд скарги без участі їх представника, просили відмовити скаржнику, вважають, що дії державного виконавця правомірні.

Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю сторін.

Судом вказана скарга була призначена 08.11.2018 року, 27.11.2018 року, але відкладена, оскільки на вимогу суду не було надано оригінал виконавчого провадження № 57331597, що перешкоджало всебічному і повному розгляду даної скарги по суті, оскільки державний виконавець відповідно повідомлень перебував на лікарняному, у суді були відсутні документи які б підтверджували, що державний виконавець належним чином повідомлений про час і місце розгляду даної скарги, та не надано виконавчого провадження. На 12.12.2018 року виконуючий обовязки начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 в судове засідання, не з,явився, про час і місце розгляду даної скарги належним чином повідомлений, направив письмову заяву від 05.12.2018 року про направлення оригіналу виконавчого провадження №57331597. Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача та державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Тому суд зробив висновок, про можливість розгляду даної скарги за відсутності виконуючий обовязки начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, і розгляду даної скарги по суті, за наявних матеріалів.

Судом встановлено, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 травня 2018 року, по цивільній справі №377/128/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи Орган Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, Служба у справах дітей та сім,ї виконавчого комітету Славутицької міської ради - про визначення місця проживання малолітньої дитини із матір,ю,

та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа Орган Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком та визначення режиму спілкування дитини із матір,ю, вирішено:

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір,ю ОСОБА_5, зобов,язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 його матері - ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати: по оплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок; за надання правничої допомоги у сумі 5 500 гривень, всього: 6 204 гривні 80 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 - про визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком та визначення режиму спілкування дитини із матір,ю відмовити.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 15.08.2018 року , апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Славутицького міського суду від 10.05.2018 року по даній справі залишено без змін. Дане рішення набрало законної сили з 15.08.2018 року.

На виконання зазначеного рішення суду 18.09.2018 року судом було видано виконавчий лист № 377/128/18, із змісту якого вбачається, що суд вирішив: «Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір,ю ОСОБА_5, зобов,язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 його матері - ОСОБА_5.»

01 жовтня 2018 року виконуючий обовязки начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 на підставі ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження №57331597 про зобов»язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 його матері ОСОБА_5. З боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 7446 гривень.

Не погодившись з постановою виконуючого обовязки начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про відкриття провадження по вищезазначеному виконавчому листу, заявник 22 жовтня 2018 року звернувся до суду з даною скаргою, яка надійшла на адресу суду 01 листопада 2018 року.

Вирішуючи питання про додержання строку для звернення зі скаргою до суду, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Як зазначено у ч. 5 вказаної статті, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Таким чином реалізація права сторони виконавчого провадження на оскарження повідомлень в.о. начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання повязується з днем, коли сторона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Заявник у скарзі посилається на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження ним отримано 11 жовтня 2018 року, вказані обставини заявник підтвердив випискою з Укрпошти, виходячи з викладеного, суд вважає, що заявник звернувся до суду без пропуску встановленого законом строку для подання скарги.

При вирішенні скарги по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Скарга подана в порядку ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Предметом оскарження за даною нормою процесуального права та спеціального закону, що регламентує діяльність виконавчої служби, є рішення, дія або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушення прав чи свобод сторони виконавчого провадження. Отже порушене скаржником питання стосовно опитування малолітньої дитини ОСОБА_4, з питання, з ким з батьків дитина бажає жити, не може бути предметом розгляду у даній справі і тому судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання, предметом судового розгляду може бути тільки рішення, дія або бездіяльність державного виконавця Приліпко В.О. в частині відповідності вимог закону дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження в частині виконання рішення суду, за яким зобов'язано ОСОБА_1 повернути дитину матері.

Як зазначено у ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, 02.06.2016року, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: зокрема,

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Посилання заявника і його адвоката, що зміст заяви ОСОБА_5, не відповідає постанові про відкриття виконавчого провадження в даному випадку не відповідає дійсності, оскільки в заяві ОСОБА_5, зазначено про прийняття до примусового виконання виконавчий лист №377/128/18 від 15.08.2018 року, а сам зміст виконавчого листа зазначений у самому виконавчому листі, який виданий на підставі рішення Славутицького міського суду. Згідно ч.5 даної норми Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). у ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Згідно ч. 2 даної норми Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Законом України «Про виконавче провадження» не виписана інша процедура виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, в даному випадку - повернення дитини матері.

З урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, матеріалів виконавчого провадження ВП № 57331597, вимог закону, що регулюють спірне питання, свідчить про відсутність в діях державного виконавця Славутицького МВДВС ГТУЮ у Київській області Приліпко В.О., будь - яких порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» як під час відкриття виконавчого провадження, так і в подальшому при застосуванні заходів примусового характеру до боржника з метою виконання судового рішення. З оглянутого виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець діяв на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України Про виконавче провадження», а тому порушення прав заявника не виявлено.

Керуючись ст.ст. 447 - 450 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 - про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження №573315977 від 01.10.2018 року протиправною.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко