Справа № 2/593/232/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"02" серпня 2018 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_2. В обґрунтування позову зазначила, що 21 лютого 2015 року уклала шлюб із ОСОБА_2, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №16. Дітей від їхнього шлюбу немає. Протягом останніх 4-х (чотирьох) місяців поджружжя проживає окремо, подружніх та сімейних відносин не підтримує. Вказала, що відповідач не працював і знаходився на її утриманні, не дбав про добробут родини та не займався проблемами сім?ї, а згодом поїхав до себе додому і більше в сім?ю не повертався. Відтак, вважає, що їх шлюб існує тільки формально.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак на адресу суду надіслала письмову заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати у її відсутність та після розірвання шлюбу її прізвище змінити на дошлюбне «ОСОБА_1».

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, подав суду заяву, в якій вказав: «Підготовчий судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до мене про розірвання шлюбу прошу проводити без моєї участі, справу призначити до судового розгляду. Одночасно повідомляю, що на розірвання шлюбу я згідний. Визнаю обставини, якими обгрунтований позов повністю, з жовтня 2017 року ми дійсно проживаємо окремо, знаю, що у позивачки є інший мужчина, з яким вона проживає однією сім»єю. Я втратив до неї почуття любові і поваги і також не бажаю бути з нею в шлюбі. Проти примирення категорично заперечую. Також категорично не згідний на залишення за позивачкою мого прізвища і прошу його змінити на дошлюбне».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивача та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 21 лютого 2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №16, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

Від даного шлюбу у сторін по справі дітей немає.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви відповідача, поданої суду, він визнає позовні вимоги повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи.

Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і які фактично визнані відповідачем, судом встановлено, що сторони з жовтня 2017 року проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, їх шлюб повністю і остаточно розпався і відновленим бути не може, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони обопільно не бажають перебувати у шлюбі.

Відтак, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 200, 206, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 21 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №16.

Прізвище позивача змінити на дошлюбне «ОСОБА_1».

Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко