Справа №359/8813/17
Провадження №2/359/736/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 5 жовтня 2002 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 Сторони не проживають однією сімєю сім років, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому ОСОБА_3 просить суд розірвати шлюб.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити його.

ОСОБА_2 позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Крім того, вона просила відновити її дошлюбне прізвище.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 5 жовтня 2002 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Вишеньківської сільської ради Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №21. Ця обставина підтвержується копією повторного свідоцтва про шлюб серії І-ОК №059931 від 20 лютого 2008 року (а.с.7), та копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №197200 від 5 жовтня 2002 року (а.с.5).

9 серпня 2004 року у них народився син ОСОБА_4 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК №288214 від 2 вересня 2004 року (а.с.4).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_3 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи ту обставину, щопісля розірвання шлюбу ОСОБА_2 бажає відновити своє дошлюбне прізвище Набоченко, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 5 жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований у виконавчому комітеті Вишеньківської сільської ради Бориспільського району, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №21, розірвати.

Відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_2 Набоченко.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5