Провадження №2-о/522/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зацікавлена особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_2, з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зацікавлена особа ОСОБА_3, згідно якої просить встановити факт постійного проживання з ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із ? частини квартири №116 за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 7/9, яка належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2003 р. Заповіту ОСОБА_4 не залишила, інших родичів або спадкоємців померлої не має. Заявниця ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом. При зверненні до нотаріуса вона отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини. Оскільки довести факт постійного проживання з матірю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини самостійно вона не може, а цей факт породжує для неї правові наслідки, вона просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 11.12.2017 року заяву ОСОБА_2 було залишено без руху, у звязку з неналежно визначеним колом сторін.

Після усунення недолік заяви ухвалою суду від 26.12.2017 року провадження у справі відкрите та призначене судове засідання на 19.02.2018 року.

У судовому засіданні 19.02.2018 року протокольною ухвалою суду було викликано для надання показань свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судове засідання 11.04.2018 року було відкладено на 29.05.2018 року у звязку з неявкою свідка ОСОБА_6, в судовому засіданні було заслухано свідка ОСОБА_5

До суду 29.05.2018 року надійшла заява представника ОСОБА_2 ОСОБА_7, відповідно до якої просили не допитувати в якості свідка ОСОБА_6, оскільки він продовжує хворіти та є доволі літньою людиною.

У судове засідання 31.05.2018 року учасники справи не зявилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином, від заявниці та її представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Але також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

В минулих судових засіданнях представник заявниці пояснила, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були співвласницями квартири за адресою: АДРЕСА_1, у якій проживала ОСОБА_4 ОСОБА_3 проживає закордоном, у Німеччині, тому у зазначеній квартирі не проживала. ОСОБА_2, єдина донька ОСОБА_4, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 у 2007 р. переїхала до своєї матері, оскільки ОСОБА_4 знаходилася в похилому віці, постійно хворіла та потребувала стороннього догляду. Протягом 2007 2009 р.р. ОСОБА_2, постійно проживала разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1., здійснювала догляд за своєю матірю, піклувалася про її здоровя, оплачувала лікування у медичних закладах, займалася приготуванням їжі, веденням домашнього господарства. Усі комунальні платежі оплачувалися заявницею, оскільки пенсії ОСОБА_4 не вистачало. Також, усі витрати на поховання здійснювалися безпосередньо ОСОБА_2 В період з 2007 року і до теперішнього часу заявниця разом з своїм чоловіком робила поточний ремонт квартири, неодноразово викликалися працівники ЖЕКу, у 2008 році був проведений капітальний ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 у попередьому судовому засіданні пояснили, що 30.12.2003 р. ОСОБА_3, разом із ОСОБА_4 придбали в рівних частках квартиру за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є рідною бабусею ОСОБА_3 Більшість часу ОСОБА_3 разом зі своєю родиною, чоловіком та дітьми, мешкає у Німеччині. Але декілька разів на рік, під час шкільних канікул дітей, приїжджає до рідних в ОСОБА_1. На момент смерті її бабусі, ОСОБА_4, було 85 років. Оскільки ОСОБА_4 була літньою людиною, вона часто хворіла, не могла повноцінно себе обслуговувати. Спочатку її батьки, ОСОБА_8 та ОСОБА_2, через день, а іноді і кожного дня, навідувалися до ОСОБА_4, щоб допомагати їй по господарству, готувати їжу, приносити продукти. ЇЇ батьки на той час були вже людьми пенсійного віку, тому такі щоденні відвідування стали для них важкими. Приблизно у 2007 р. її мати ОСОБА_2 разом з чоловіком переїхати жити до ОСОБА_4 У такому поважному віці людина потребує стороннього догляду, щоб уникнути можливості заподіяти собі шкоди, шкоди своєму майну та майну сусідів, а також щоб була можливість негайно надати медичну допомогу. Також на її стані здоровя позначилось і те, що вона важила майже 120 кілограм і через це їй важко було самостійно пересуватися квартирою.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 19.02.2018 року пояснила, що вона з 1993р. проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що розташована на першому поверсі будинку. У цьому підїзді на 3-му поверсі у квартирі № 116, приблизно з 2004 року проживала ОСОБА_4 Із ОСОБА_4 вони здружилися, постійно спілкувалися, навідувалися у гості одна до одної, підтримували теплі дружні стосунки, влітку разом сиділи на лавочці біля підїзду.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вислухавши учасників справи, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для отримання спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України право на оформлення спадщини має особа, що постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не заявляла відмову від неї.

Як вбачається з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до роз'яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ІІК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо. у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Судом встановлено, що 20 квітня 2009 року померла ОСОБА_4, про що Перший Приморський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зробив актову запис № 2345, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №178853 від 20.04.2009 року.

Згідно з свідоцтвом про народження серії УЖ №723533, яке видано Ровенським містРАЦС від 15.03.1946 р., актовий запис № 172, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №260379, який зареєстровано першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 644 від 27.05.1969 р. після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 отримала прізвище ОСОБА_2.

Згідно довідки начальника дільниці № 2 КПЖКС «Фонтанський» від 05.10.2017 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.02.2004 р. по день смерті 20.04.2009 р.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 05.10.2017 р № 375/02-17 ОСОБА_2 було відмовлено в оформлені спадщини у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті.

Згідно з ОСОБА_11 реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51570040 від 13.04.2018 р., виданий приватним нотаріусом ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4, яка померла 20.04.2009 р., у ОСОБА_11 реєстрі інформація відсутня.

Зі слів свідка ОСОБА_12, у ОСОБА_4 є донька, зять, двоє онуків, та чотири правнуки. ОСОБА_3 живе з чоловіком і дітьми у Німеччині, чоловік у неї іноземець, часто навідувалася до бабусі. Онук також має двоє дітей, але з дружиною розлучився. Також ОСОБА_5 було відомо, що онука ОСОБА_3 була співвласницею квартири, в якій проживала ОСОБА_4 Донька ОСОБА_4 разом із зятем постійно навідувалися до ОСОБА_4, допомагали у господарстві, купляли продукти харчування, оплачували комунальні послуги. Приблизно за 1,5 2 роки до смерті ОСОБА_4, остання стала себе гірше почувати, їй стало важко вести господарство, готувати собі їжу, жалілася на те, що їй вже важко пересуватися навіть по квартирі, оскільки вона людина похилого віку, та важила більше 100 кг. У зятя ОСОБА_4 був автомобіль, тому він возив її до лікарні. Лікувалася вона, у залізничній лікарні на вулиці Шклярука. Саме у цей період донька ОСОБА_4 з чоловіком зробили ремонт у квартирі, забрали з лікарні ОСОБА_4 та самі переїхали жити до неї, щоб піклуватися про матір, адже самостійно вона вже не могла дбати про себе. Квартира, в якій мешкали ОСОБА_4 трикімнатна і після ремонту стала більш просторою.

Таким чином суд вважає що доводи заявниці щодо проживання з матірю ОСОБА_4 однією сімєю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 по час її смерті доведені .

Таким чином, враховуючи те, що спадкоємець, а саме донька померлої не може отримати спадщину як спадкоємиць першої черги, у звязку з пропуском строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, вона може отримати спадщину як спадкоємиць четвертої черги, як особа яка постійно проживала зі спадкодавцем на день смерті.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 на день смерті останньої, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст. 15, 16, 29, 216-1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст..2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 89, ч.1 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зацікавлена особа ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на час смерті 20 квітня 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 08.06.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі