УХВАЛА

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 727/7077/15-ц

провадження № 61-13285св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року у складі судді Волошина С. О. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Владичана А. І., Кулянди М. І., та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Владичана А. І., Кулянди М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6 уклали генеральний кредитний договір № 014/05/614, відповідно до умов якого Банк зобов'язувався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, укладених в рамках цього генерального договору. Відповідно до пункту 1.2 зазначеного договору загальний розмір усіх позик, що підлягатимуть погашенню, не може перевищувати 70 000 дол. США.

Згідно з пунктом 6.8 генерального кредитного договору Банк має право достроково стягнути заборгованість по всіх кредитах, які надані згідно цього генерального договору, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов цього договору.

Відповідно до пункту 10.2 генерального кредитного договору за порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитом, передбачених кредитними договорами, позичальник сплачує Банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі 0,1 % від суми платежу, за кожен день прострочення.

31 березня 2010 року між Банком та позичальником укладено додаткову угоду №014/05/614/1 до генерального кредитного договору, якою внесено зміни в частині умов надання кредиту та його забезпечення, а 31 жовтня 2011 року - додаткову угоду №014/05/614/2, згідно з якою сторони домовилися продовжити строк користування кредитними коштами до 02 березня 2022 року.

06 березня 2008 року ПАТ «РайффайзенБанк Аваль»та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №014/05/614/3, на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 20 000,00 дол. США, терміном на 84 місяці з процентною ставкою 14,0 % річних.

Відповідно до пункту 5.1 цього кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплатити нараховані відсотки на умовах, передбачених цим договором та генеральною угодою, тобто відповідно до графіку погашення, що є додатком до цього договору.

Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Того ж дня Банк уклав з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з кожним окремо, договори поруки № № 014/05/614/163, 014/05/614/164, згідно з умовами яких кожен із поручителів зобов'язався відповідати перед Банком за виконання зобов'язань ОСОБА_6 за генеральним кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614 у повному обсязі цих зобов'язань.

16 січня 2009 року Банк та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/05/614/3, якою погоджено новий графік погашення щомісячних платежів; 30 жовтня 2009 року - додаткову угоду № 014/05/614/3/2, якою позичальнику встановлено тимчасово, на період з 23 листопада 2009 року по 23 квітня 2010 року кредитні канікули, внаслідок чого розмір щомісячного обов'язкового платежу було зменшено на період дії кредитних канікул; 31 березня 2010 року - додаткову угоду № 014/05/614/3/3, якою позичальнику змінено розмір відсоткової ставки за кредитом до 15% річних та встановлено тимчасово, на період з 15 квітня 2010 року до 14 травня 2010 року кредитні канікули, внаслідок чого розмір щомісячного обов'язкового платежу було зменшено на період дії кредитних канікул; 31 жовтня 2011 року - додаткову угоду № 014/05/614/3/4, якою позичальнику встановлено пільгову процентну ставку в розмірі 12,00 % річних на строк з 08 листопада 2011 року до 31 березня 2012 року включно та погоджено новий графік погашення; 19 червня 2013 року - додаткову угоду № 014/05/614/3/5, відповідно до умов якої з 20 червня 2013 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, при цьому відбувається зміна строку погашення кредиту.

ОСОБА_6 припинив належним чином виконувати свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом в сумах та строки, передбачені графіками, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість.

20 травня 2015 року позичальнику та поручителям направлено вимоги про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором та про виконання грошових зобов'язань за договорами поруки за № № 114-0-0-00/15-32151, 114-0-0-00/15-32149, однак заборгованість не погашено.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_6 перед Банком станом на 12 травня 2015 року становить 18 845,87 дол. США, що еквівалентно 388 033,86 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 16 496,89 дол. США (339 668,69 грн); заборгованість за відсотками - 1 359,49 дол. США (27 991,71 грн); пеня - 989,49 дол. США (20 373,46 грн).

На підставі викладеного ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614/3 у розмірі 18 845,87 дол. США, що еквівалентно 388 033,86 грн, а також судові витрати.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614/3 в розмірі 18 845,87 дол. США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 12 травня 2015 року 388 033,86 грн. При цьому поручителі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не несуть солідарної відповідальності між собою.

Вирішено питання судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року скасовано.

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором за кредитом та відсотками за користування кредитом в сумі 17 856,38 дол. США та пеню в сумі 4 392,09 грн.

У позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі, поданій 23 березня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій 25 березня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

04 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614/3 та договорами поруки від 06 березня 2008 року № № 014/05/614/163, 014/05/614/164 добровільно не виконують та кредитні кошти не повертають, тому з них необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість, яка утворилася в ОСОБА_6

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614/3, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Однак висновки суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про стягнення такої заборгованості солідарно з боржника та поручителів суд апеляційної інстанції визнав помилковими, мотивуючи це тим, що позивач пропустив встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк для звернення до суду з позовом до поручителів ОСОБА_7, ОСОБА_8

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало касаційну скаргу, мотивовану, зокрема, тим, що позичальник за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 014/05/614/3 зобов'язувався погашати заборгованість згідно з графіком погашення. Пунктом 6.2 зазначеного договору (в редакції додаткової угоди від 31 жовтня 2011 року № 014/05/614/3/4) сторони визначили кінцевий термін повернення кредитних коштів до 02 березня 2022 року включно. Згідно з пунктом 9.1 цього договору сторони передбачили і те, що кредитний договір діє до повного погашення кредитної заборгованості. Таким чином, сторони встановили строк як дії договору та повернення кредиту, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним платежами згідно з графіком погашення заборгованості.

При цьому Банк посилався на частину другу статті 1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стверджувало, щовисновки суду про те, що порука, якою забезпечено виконання зобов'язань ОСОБА_6, припинена на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України є помилковими, оскільки позов до поручителів про виконання ними солідарно з боржником зобов'язань за кредитним договором було пред'явлено в межах строку дії поруки - 28 серпня 2015 року. Останнім днем шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, для звернення Банку з позовом до поручителів було 20 січня 2016 року.

Під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційними скаргами ОСОБА_9 та ПАТ «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (положень частини четвертої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки в частині певних щомісячних зобов'язань), викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 вересня 2017 року у справі № 6-3087цс16).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 лютого 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає

Головуючий Судді В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик