ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Суми

Справа №592/554/18

Номер провадження 22-ц/788/889/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

у присутності :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 21.06.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають двох малолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходяться на її вихованні. Подружні стосунки між сторонами припинено, сімя розпалася по причині сварок та конфліктів, в процесі яких відповідач її ображав, вів себе агресивно, вчиняв психологічний тиск. Все це негативно впливало на дітей, у звязку з чим вона змушена була піти жити до сестри. Спроби зберегти сімю позитивних результатів не дали, тому просила суд розірвати шлюб.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року на задоволення позовних вимог постановлено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 червня 2003 року Сумським міським відділом РАГС Сумського обласного управління юстиції, за актовим записом №585.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову згідно квитанції №0.0.941375404.1 від 17.01.2018 року у розмірі 352,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм процесуального права, просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, а саме: визнати недоведеними обставини про те, що «спільне життя між сторонами не склалося через вчинення відповідачем сварок, принижень, психологічного тиску. Позивачка змушена була піти проживати з дітьми до її сестри, спроби зберегти сімю результатів не дали. Мешкають окремо. Дані обставини відповідач не оспорював».

У доводах апеляційної скарги зазначає, що вищевикладені обставини судом не зясовувались та не досліджувались. Тому висновок суду про те, що дані обставини відповідач не оспорював є такими, що не відповідають дійсності, але стосуються відповідача і тягнуть за собою негативні наслідки для його життя.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що в процесі розгляду справи представник відповідача не заперечував проти позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи відповідача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення проти апеляційної скарги позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд вважав встановленими обставини внаслідок яких було припинені шлюбні відносини між сторонами, а саме: вчинення відповідачем сварок, принижень, психологічного тиску, внаслідок чого позивач змушена була перейти проживати разом із дітьми до сестри, окреме проживання сторін, а також визнання цих обставин відповідачем у справі.

В той же час, колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з такими обставинами викладеними у мотивувальній частині рішення суду, виходячи з наступного:

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач 17 січня 2018 року звернулась до місцевого суду із позовом про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя і свої вимоги мотивувала тим, що з 21 червня 2003 року вона уклала з відповідачем шлюб і від шлюбу мають двох малолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причинами припинення шлюбних відносин зазначала неправомірну поведінку відповідача у справі, який безпричинно вчиняв сварки та конфлікти, в процесі яких принижував її та ображав, тягав за волосся, вів себе агресивно, вчиняв психологічних тиск, що негативно впливало на стан здоровя та розвитку дітей. Зазначала також про те, що вона вимушена була піти проживати з дітьми до своєї сестри і усі спроби зберегти сімю позитивних наслідків не дали. За час шлюбу вони придбали земельну ділянку та будинок, а також автомобіль. Тому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на 1/2 частину спільно нажитого майна подружжя.

Ухвалою суду від 18 січня 2018 року її позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите провадження. Також ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначене по справі підготовче судове засідання на 20 лютого 2018 року на 09-00.

07 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з ним, а також просив розєднати позовні вимоги ОСОБА_1 та вимоги щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя слухати в самостійному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні 20 лютого 2018 року головуючим у справі було постановлено ухвали про обєднання в одне провадження первісного та зустрічного позову та про розєднання позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради про встановлення місця проживання дітей, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя виділені в самостійне провадження (а.с.26,27).

Також судом була ухвалена протокольна ухвала про призначення справи щодо вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей на 14 березня 2018 року на 9год.15 хв.

14 березня 2018 року слухання справи було відкладене на 29 березня 2018 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом.

В судовому засіданні, яке відбулось 29 березня 2018 року позивач звернувся із письмовим клопотанням про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви про встановлення місця проживання малолітніх дітей, а також визнав позов про розірвання шлюбу між подружжям.

Оскільки, за результатами розгляду справи в судових засіданнях 20.02.2018 року та 14.03.2018 року головуючим у справі ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду не ухвалювались, тому колегія суддів вважає, що рішення про розірвання шлюбу було ухвалене судом на стадії підготовчого судового засідання в порядку передбаченому ст. ст. 200, 206 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засідання судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу, в звязку з чим примушуванням жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Стаття 105 СК України містить перелік процесуально-правових підстав припинення шлюбу внаслідок його розірвання, зокрема частиною 3 даної статті передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 111 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач , звертаючись з позовом до суду, на обґрунтування своїх вимог, просила допитати ряд свідків, які могли повідомити про взаємовідносини між сторонами, про їх відношення до своїх малолітніх дітей (а.с.35). В той же час, оскільки відповідач звернувся до суду із письмовою заявою про надання згоди на розірвання шлюбу, тому свідки допитані не були і письмові докази судом не досліджувались.

З технічного запису судового засідання від 29 березня 2018 року вбачається, що позивач підтримала свої вимоги про розірвання шлюбу, а відповідач визнав позов, але з приводу обставин припинення сторонами подружніх відносин пояснення ними не надавались і судом вони не встановлювались. В той же час, сторони, як в суді першої інстанції, так в апеляційному суді не заперечували факт окремого проживання.

Таким чином, на час ухвалення оскаржуваного рішення позивачем не надавались обґрунтовані докази на підтвердження винної поведінки відповідача у справі, що, на її думку, стало приводом для припинення подружніх відносин і судом ці обставини взагалі не зясовувались та не досліджувались, а тому суд помилково прийшов до висновку про те, що дані обставини відповідач не оспорював.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу і рішення місцевого суду в мотивувальній частині змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на те, що «спільне життя між сторонами не склалось через вчинення відповідачем сварок, принижень, психологічного тиску. Позивачка змушена була піти проживати з дітьми до її сестри, спроби зберегти сімю результатів не дали».

В іншій оскаржуваній частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст.376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року у даній справі у мотивувальній частині змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на те, що «спільне життя між сторонами не склалось через вчинення відповідачем сварок, принижень, психологічного тиску. Позивачка змушена була піти проживати з дітьми до її сестри, спроби зберегти сімю результатів не дали».

В іншій оскаржуваній частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 04 червня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

ОСОБА_6