АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1791/17 22-ц/774/1337/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 184/1791/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року, яке постановлено суддею Гаєвим О.В. о 14 годині 41 хвилині у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 07.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN1504, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов договору, ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за вище вказаним кредитним договором, станом на 31.07.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 9 965,71 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування того, що строк дії картки закінчився 31 серпня 2015 року та саме з цього часу починається перебіг позовної давності. Оскільки, з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду у жовтні 2017 року, позивач вважає, що ним не пропущено позовну давність. При цьому, позивач посилається на правову позицію ВСУ від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14 про те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження по даній цивільній справи та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах №6-154цс15 від 30.09.2015 року та №6-2462цс16 від 14.12.2016 року, згідно укладеного між сторонами договору перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а не закінченням строку дії договору. Оскільки, останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 05 березня 2013 року, а з позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся лише у жовтні 2017 року, суд першої інстанції взяв до уваги заяву про застосування позовної давності, надану відповідачем, та відмовив у позові за спливом строку позовної давності.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Встановлено, що 07.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN1504, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитомз кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.1.1.45 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до змісту анкети-заяви відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір) (зв. а.с. 6).

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати винагороди банку.

У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та Правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, 07 вересня 2011 року було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Після укладення кредитного договору відповідач отримала картку №849707 з терміном дії до серпня 2016 року (а.с. 95,97)

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обовязок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Також вказаними Умовами та Правилами передбачено, що за користування Кредитом і ОСОБА_3 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Згідно п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитним лімітом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використаними рахунок кредиту грошей, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредитний ліміт вважається простроченим кредитом.

Пунктом 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обовязкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року існує заборгованість в сумі 9 965 грн. 71 коп., що складається із тіла кредиту в розмірі 982,88 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 6 186,37 грн., комісії за користування у сумі 2 796,46 грн. (а. с. 4-5).

Останній платіж відповідачем здійснено 05 березня 2013 року.

Також зясовано, що кінцевий термін дії картки, виданої ОСОБА_1 31 серпня 2015 року (а.с. 95).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом про захист свого порушеного права 31 жовтня 2017 року (а.с. 2).

ОСОБА_1 заявлено в суді першої інстанції про застосування позовної давності (а. с. 121-124).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша статті 261 ЦК України).

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Колегія суддів, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взяла на себе зобовязання по внесенню обовязкових щомісячних платежів з повернення основної суми кредиту, а також підтверджень конкретного, визначеного розміру таких платежів, оскільки у справці про умови кредитування ОСОБА_1 визначено мінімальний розмір щомісячних платежів з урахуванням плати за користування кредитними коштами у звітному періоді, тобто за процентами, до 25 числа місяця, який слідує за наступним (а.с. 93-94), приходить до висновку, що у даному випадку підлягає застосуванню пункт 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг і строк погашення кредиту в повному обсязі визначається одноразовим платежем - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH), тобто 31 серпня 2015 року. Такої ж позиції щодо дати погашення кредиту в повному обсязі дотримується кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк», про що ним зазначено в апеляційній скарзі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про дотримання ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням вимог статей 256, 257 та 267 ЦК України, строку позовної давності в частині стягнення з відповідача отриманої суми кредиту в розмірі 982,88 грн., з огляду на те, що кредитор звернувся до суду з позовом у жовтні 2017року, тобто із дотриманням трирічного строку позовної давності, який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки (01 вересні 2015 року) до моменту предявлення позову.

Разом з тим, п. 2.1.1.12.6.3 та п. 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг окремо передбачено порядок нарахування та сплати процентів, в іншому, аніж повернення кредиту, порядку, а саме: щомісячно за попередній місяць.

З урахуванням цих обставин перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно цих вимог банку починається з моменту несплати кожного чергового платежу.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

З урахуванням того, що в даних кредитних правовідносинах з використанням кредитної карти, останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 05 березня 2013 року, що підтверджено наявним в матеріалах справи та наданим банком розрахунком заборгованості (а.с. 4-5), перебіг строку позовної давності за вимогами по сплаті процентів, з урахуванням умов укладеного між сторонами кредитного договору, почався з квітня 2013 року. Звернувшись до суду із даними вимогами лише у жовтні 2017 року, банк пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності. Причин пропуску цього строку ПАТ КБ «ПриватБанк» наведено не було. З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у цій частині позовних вимог з викладених підстав.

Вирішуючи питання про стягнення із ОСОБА_1 на користь банку суми комісії за кредитом в розмірі 2 796,46 грн. колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цих вимог з огляду на наступне.

За змістом пункту 2.1.1.12.8 Умов та Правил надання банківських послуг банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Памяткою клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами банка, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Пунктом 2.1.1.12.13Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом, вказаних у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування, пп. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4 цих Умов та Правил надання банківських послуг, згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, сторони погодились протягом періоду неналежного виконання позичальником зобовязань з сплати відсотків за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі фактично сплачених позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань з уплати відсотків за користування кредитом сплачувати банку неустойку в розмірі, передбаченому п.2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.7.4

Оскільки, комісія, нарахована позичальнику у порядку, визначеному пунктами 2.1.1.12.8 та 2.1.1.12.13 Умов та Правил надання банківських послуг, фактично є неустойкою за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором у частині сплати відсотків за користування кредитом, а, згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, колегія суддів дійшла висновку, що така комісія не може бути стягнута з відповідача, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено позовну давність щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом, а нарахування комісії за прострочення виконання зобовязань зі сплати відсотків є додатковою вимогою.

При цьому, укладений між сторонами кредитний договір, а зокрема, його складові та невідємні частини, що знаходяться у матеріалах справи, не містять умов щодо розміру, випадків та порядку нарахування і сплати саме комісії у випадку прострочення виконання зобовязань.

Наявна ж в матеріалах справи довідка ПАТ КБ «ПриватБанк» про умови кредитування з використанням кредитної картки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а. с. 93-94), з якою відповідач була ознайомлена шляхом підписання цієї довідки, містить відомості щодо порядку та розміру нарахування комісії за зняття кредитних коштів та за зняття власних коштів, за безготівковий розрахунок та за моніторинг неактивної картки за наявності на рахунку грошей клієнта у вигляді позитивного залишку та відсутність протягом трьох місяців підряд операцій по картці, чого в даному випадку встановлено не було, оскільки відповідач ОСОБА_1 з 05 березня 2013 року кредитну картку не використовує та має прострочену заборгованість за кредитним лімітом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних та допустимих доказів щодо порядку та підстав нарахування комісії у розмірі 2 796,46 грн., а позовна заява та розрахунок заборгованості, наданий позивачем до суду, містить суперечливі відомості (в позовній заяві суму 2 796,46 грн. зазначено як заборгованість за пенею та комісією, а в розрахунку заборгованості цю ж суму визначено і як пеня з комісією, і як виключно комісія), без жодного посилання на пункти кредитного договору, згідно яких така комісія (пеня та комісія) були нараховані, а, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення комісії у розмірі 2 796,46 грн., з підстав недоведеності та безпідставності цієї частини вимог.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» пропорційно задоволених вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 800,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN1504 від 07 вересня 2011 року у розмірі 982 (девятсот вісімдесят дві) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: