Справа № 344/6839/18
Провадження № 2/344/3133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення витрат на послуги адвоката,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та суми коштів повного і остаточного розрахунку, стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді головного інженера з 22.03.2017 року по 15.05.2018 року. Наказом від 15.05.2018 року № 115 він був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. Фактичною причиною подання заяви на звільнення було те, що роботодавець заборгував йому заробітну плату за період з 01.10.2017 року по 15.05.2018 року. В порушення ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з ним розрахунки по виплаті заробітної плати. Оскільки заборгованість по заробітній платі йому не виплачено, тому змушений звернутись до суду про стягнення заборгованості за весь період затримки, компенсації за невчасну виплату, а також моральної шкоди.

Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, про що подавав відповідні заяви.

Відповідно до заяви від 12.12.2018 року позивачем остаточно уточнено позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» в його користь:

нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2017 року по 15.05.2018 року у розмірі 67 291, 51 грн.;

середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.05.2018 року по день розгляду справи в суді в розмірі 74 695,84 грн.;

витрати на послуги адвоката у розмірі 3 000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо позовних вимог, що уточнені позивачем 12.12.2018 року, зокрема, щодо стягнення в його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 67 291, 51 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 74 695,84 грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 3 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах.

Згідно копії трудової книжки Серії АА № 467218, ОСОБА_1 звільнено 15.05.2018 року , п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін (а.с. 8-8 зв.).

Як вбачається з наявної у матеріалах довідки Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 15.05.2018 року № 269, ОСОБА_1 працював у Державному підприємстві «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» з 22.03.2017 року по 15.05.2018 року на посаді головного інженера. Заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року складає 67 291,51 грн. (а.с. 3).

Відповідно дост.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст.94 КЗпП Українизаробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як встановлено з довідки Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 15.05.2018 року № 269, ОСОБА_1 не виплачена заробітна плата в сумі 67 291,51 грн. (а.с. 3).

Відповідно до вимог частини 1 ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 відповідач не провів остаточного розрахунку з ним у день звільнення та допустив затримку розрахунку у період з жовтня 2017 року по травень 2018 року, при цьому доказів сплати заборгованості до матеріалів справи не долучено. Отже, у позивача виникло право на стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивачем проведено розрахунок, згідно якого загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день розгляду справи в суді складає 74 695,84 грн. Таку суму середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати не заперечує відповідач.

До матеріалів справи позивачем долучено квитанцію про сплату послуг адвоката у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

При вирішенні спору, суд враховує позицію представника відповідача про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь держави підлягають стягненню в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору кошти в сумі 704,80 грн.

Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 430 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул. Юності,2 код № 05513715) на користь ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1):

нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2017 року по 15.05.2018 року у розмірі 67 291, 51 грн.;

середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.05.2018 року по день розгляду справи в суді в розмірі 74 695,84 грн.;

витрати на послуги адвоката у розмірі 3 000 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул. Юності,2 код № 05513715) на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 13.12.2018 року.