Справа №639/2905/18
Провадження №4-с/639/32/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №639/5320/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_4, зі скаргою на дії ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересована особа: ОСОБА_3, в якій просив суд зобовязати ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зняти арешт з майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 09.02.2016 року за виконавчим провадженням № 39626607.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що Постановою ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 22.08.2013 року відкрито виконавче провадження (ВП № 39626607) за виконавчим листом 2012/9123/2012 від 25.02.2013 р. Жовтневого районного суду м. Харкова про стягнення аліментів з гр. ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання дочки ОСОБА_5, 08.05.2011 р. н., на користь ОСОБА_3.

В звязку з виниклою заборгованістю зі сплати аліментів постановою ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси від 09.02.2016 р. державним виконавцем Сокотун А. Г. накладено арешт та оголошено заборону відчуження на все майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

На даний час, ОСОБА_6 повністю погашена заборгованість зі сплати аліментів та надано всі підтверджуючі на те документи державному виконавцю. В свою чергу державним виконавцем арешт знято не було.

В звязку з цим, 24.05.2018 року заявник звернувся до ОСОБА_2 відділу м. Черкаси з письмовою заявою про зняття арешту з майна.

ОСОБА_2 відділу ДВС м. Черкаси від 01.06.2018року № 22650 заявника було повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту та рекомендовано звернутись до суду.

ОСОБА_1 вважає подібні дії з боку працівників ОСОБА_2 відділу ДВС м. Черкаси, щодо не зняття арешту з майна неправомірними, та такими, що порушують о майнові права, у звязку з чим він і вимушений був звернутися до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року скаргу боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області повернуто заявникові.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2018 року головуючого суддю визначено ОСОБА_7

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2018 року прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересована особа: ОСОБА_3 в провадження судді Труханович В.В. Призначено судове засідання.

Заявник та його представник ОСОБА_4, яка діє на підставі Ордеру серії ЧК № 88052 від 23.05.2018 року, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника.

Представник ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, про день час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, дізнався, що його права порушені лише 01.06.2018 року, а отже, при зверненні до суду зі скаргою 06.06.2018 року ним не було порушено десятиденний строк, встановлений законом.

Так в судовому засіданні було встановлено, що на примусовому виконанні в ОСОБА_2 відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження по виконання виконавчого листа № 2012/9123, виданого 25.02.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу, починаючи з 01.11.2012 р. по 08.05.2029 р.

22.08.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеної 22.08.2013 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 (а.с. 44)

Постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 від 09.02.2016 року було накладено арешт на все майно, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та заборонено здійснювати відчуження вищезазначеного майна, яке належить боржнику: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1. (а.с. 44)

Вказані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 24.02.2016 року № 49034554. (а.с. 40)

Заявник зазначає, що на теперішній час будь-якої заборгованості за виконавчим провадженням у нього немає, натомість станом на 01.06.2018 року існує переплата у розмірі 177, 61 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментам. (а.с. 43)

На думку заявника, наявність арешту на його майно порушує його право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися його власністю. Окрім того, у державного виконавця немає законних підстав для не зняття арешту, оскільки заборгованість по аліментах була погашена і на теперішній час аліменти він сплачує регулярно.

ОСОБА_1, в свою чергу, звертався до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою про зняття вказаного арешту, однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 41, 42)

Відповідно до ст. 14 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій територій України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 32, ч.1 ст.52, ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна боржника) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна боржника) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 316-317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час за ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів, аліменти він сплачує регулярно, а отже, для забезпечення його конституційно гарантованих прав власності арешт накладений на його майно Постановою від 09.02.2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Отже, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересована особа: ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14, 19, 41 Конституції України, ст. ст. 133, 447-453 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 32, 52, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, ст. ст. 1, 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_10 Петровича на дії та бездіяльність ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересована особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зняти арешт з майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 09.02.2016 року за виконавчим провадженням № 39626607.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.12.2018 року

Суддя В.В. Труханович