Справа № 523/4538/18
Провадження №2/523/2952/18
"23" серпня 2018 р. м. Одеса
Суворовський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Виноградової Н.В.,
за участю секретаря Симулик І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 2 квітня 2018 року і до повноліття дитини.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюб було розірвано 20.11.2012 року. Відповідач матеріальної допомоги, необхідної для утримання сина, не надає, в житті, вихованні та розвитку дитини ніякої участі не приймає.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних клопотань, заперечень до суду не надавав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
20.11.2012 року шлюб між сторонами був розірваний.
На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на території України з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина.
Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач добровільно не надає належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 141,180-183,191 СК України, ст.ст. 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355, 430, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Рішення складено та підписане суддею 28.08.2018р.

Суддя: