АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1421/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддів Гончар Н. І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

секретар Попова М.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 4 червня 2018 року, ухваленого суддею Барановим О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Мокрокалигірському психоневрологічному інтернаті померла її рідна тітка ОСОБА_6. Позивач стверджує, що всупереч вимог закону Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат не повідомив її про час смерті тітки, внаслідок чого вона пропустила строк для прийняття спадщини. При цьому позивач стверджує, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки відомості про смерть тітки отримала з відповіді на запит свого представника лише у жовтні 2016 року.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 4 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що спадкодавець у зв'язку з поганим станом здоров'я перебувала на лікуванні в Мокрокалигірському психоневрологічному інтернаті закритого типу і доступ у позивача до неї був обмежений. Крім того, значну частину часу позивач проводила в м. Донецьк, де доглядала малолітніх дітей сина, а у зв'язку з проведенням АТО зв'язку з оточуючим світом не було і як результат вона вчасно не довідалась про смерть тітки.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини є неповажною. Суд відхилив твердження позивача про її необізнаність з часом смерті спадкодавця, оскільки таке твердження спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

З даним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області.(а.с.7).

Померла ОСОБА_6 згідно наданих документів - є тіткою позивача ОСОБА_4 (а.с.12-13).

З довідки Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату від 20.10.2016 року № 585 вбачається, що ОСОБА_6 перебувала у Мокрокалигірському психоневрологічному інтернаті у період з 19.01.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, коли остання померла, похована за рахунок інтернату.(а.с.4)

З повідомлення нотаріуса від 31.07.2017 року № 924/01-16 вбачається, що ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_7 були видані свідоцтва про право на спадщину від 24.05.2016 року №№ 1394,1396.(а.с.59)

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа № 6-1486цс15).

Наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана судом поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини є неповажною.

Суд першої інстанції вірно відкидає твердження позивача про її необізнаність з часом смерті спадкодавця, оскільки таке твердження спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишає без задоволення, а рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 4 червня 2018 року у даній цивільній справі - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 4 червня 2018 року, ухваленого суддею Барановим О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.