Справа № 349/290/18
Провадження № 2/349/206/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 серпня 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретарів Сірко І.В., Берези Г.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулося до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2012 року в сумі 31374,90 грн.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом в заяві. Договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.

Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ ПриватБанк виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобовязання щодо повернення чергових частин суми кредиту.

Станом на 31 грудня 2017 року заборгованість відповідача по кредиту становить 31374 грн. З яких: 1970,28 грн. заборгованість за кредитом, 27434,30 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. фіксована частина, 1470,23 грн. процентна складова. Просили позов задовольнити повністю. Стягнути з відповідача по справі на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 16 жовтня 2012 року в сумі 31374,90 грн. та понесені ними судові витрати в сумі 1762,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував щодо постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що він дійсно 16 жовтня 2012 року уклав кредитний договір, який складався із анкети-заяви позичальника про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Однак кредит ним було сплачено, про заборгованість працівники банку його не повідомляли. Про борг він дізнався, коли отримав позовну заяву. Крім того, зазначив, що відповідно до умов договору, укладеного між ним та відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки. Строк дії картки у договорі визначений 2 роки. Таким чином останнім днем погашення кредиту було погоджено 16 жовтня 2014 року. Банк звернувся до суду із позовом 21 березня 2018 року. Будь-яких платежів починаючи з 30 квітня 2014 рок увін не здійснював, як зазначено у розрахунку заборгованості, оскільки не міг погашати суми 10 грн., 5 грн., 7 грн., 9 грн., чи як зазначено у розрахунку 02 липня 2015 року - 3 грн. Просив у позові відмовити за спливом строків позовної давності про що подав письмове клопотання.

Суд, вислухавши заперечення відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1, яка надана суду позивачем, 16 жовтня 2012 року було укладено договір про надання строкового кредиту, який складався із анкети- заяви позичальника від 16 жовтня 2012 року та «Умов та правил надання банківських послуг», які разом із заявою позичальника складають Договір банківського обслуговування б/н від 16 жовтня 2012 року. Термін дії картки 2 роки.

З розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 вбачається, що станом на 31 грудня 2017 року заборгованість відповідача по кредиту становить 31 374 грн. З яких: З яких: 1970,28 грн. заборгованість за кредитом, 27434,30 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. фіксована частина, 1470,23 грн. процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умоами та правилами надання банківських послуг визначено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки. Їх вид і термін дії визначені у заяві та памятці клієнта.

Із заяви від 16 жовтня 2012 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між сторонами, неможливо з'ясувати який вид платіжної картки було видано позичальнику.

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 21 жовтня 2018 року.

Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Тому ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у два роки.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Згідно із ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Стосовно наслідків спливу позовної давності у частинах 2-5 статті ст.267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку , а ПАТ КБ «Приват Банк» заяву щодо поновлення пропущеного строку не подавав.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,264 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16 жовтня 2012 року в сумі 31 374,90 грн. (тридцять одна тисяча триста сімдесят чотири грн. 90 коп.) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, рахунок № 3111 МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 серпня 2018 року.

Суддя: Лошак О.О.