ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи № 656/73/18

Номер провадження №22-ц/819/276/18

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого(суддя-доповідач): Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року, уцивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, зазначаючи про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт, посвідчений 8 червня 2001 року Шотівською сільською радою Іванівського району Херсонської області, реєстраційний № 55, за яким заповіла земельну ділянку площею 13,98 га, яка належала заповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Шотівською сільською радою 1 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 485, в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

З листа Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області № 18/01-16 від 20 квітня 2017 року йому ( позивачу) стало відомо про те, що право власності на всю земельну ділянку, в тому числі й на його частку, оформила ОСОБА_4, якій 29 грудня 2006 року видано свідоцтво про право на спадщину.

Видачі свідоцтва про право на спадщину передувало рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2006 року у справі № 2-439/06, яке було оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області та 10 жовтня 2017 року у справі

№ 22-ц/791/1615/17, апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції, постановив нове рішення, яким у визначенні ОСОБА_4 додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовив.

Оскільки ОСОБА_4 не мала права на спадкування, свідоцтво про право на спадщину їй видано безпідставно, що є підставою для визнання його недійсним.

Подати позов раніше він не мав можливості, оскільки про наявність таких обставин дізнався отримавши рішення суду апеляційної інстанції. Вважає, що з цієї дати розпочався відлік строку позовної давності.

Після смерті матері він мав намір оформити спадщину, однак у документах були розбіжності і для їх усунення йому необхідно було звернутись до суду і лише у травні 2016 року було прийняте рішення Арцизького районного суду Одеської області про встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем -ОСОБА_5

Крім того, він не мав об'єктивної можливості оформити спадщину, оскільки ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_4 29 грудня 2006 року, посвідчене державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.І., зареєстроване в реєстрі за № 909, визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено частково.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29 грудня 2006 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори спадкоємцю ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 13,98 га, що знаходиться на території Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення сільськогосподарського виробництва - визнано недійсним.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення по суті заявлених вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені якої діє ОСОБА_7, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 29 грудня 2006 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори спадкоємцю ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 13,98 га, що знаходиться на території Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області для ведення сільськогосподарського виробництва судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України не перевіряється, як таке, що сторонами в цій частині не оскаржується.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 1 березня 2001 року

ОСОБА_5 був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю площею 13,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шотівської сільської ради (а.с.60).

8 червня 2001 року ОСОБА_5 склала заповіт на належну їй земельну ділянку, яку заповіла в рівних частинах ОСОБА_2, що проживає у АДРЕСА_1 та ОСОБА_4, що проживає у АДРЕСА_2. Заповіт посвідчений секретарем Шотівської сільсокї ради Іванівського району Херсонської області Гармаш С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 55 (а.с.59).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла (а.с.57).

29 грудня 2006 року нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.І. була заведена спадкова справа № 185/06 на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.148).

27 грудня 2006 року в Мирнопольській сільській раді Арцизського району Одеської області за № 197 зареєстрована заява ОСОБА_2 про те, що його мати ОСОБА_5 залишила йому в спадщину земельний пай, розміром 13,98 га, що знаходиться на території Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, яку він не прийняв, до суду про продовження строку прийняття спадщини не звертався, не заперечує проти прийняття спадщини ОСОБА_4 (а.с.149).

Жоден із спадкоємців за заповітом після смерті спадкодавця у строки передбачені ст. 1270 ЦК України спадщину не прийняли.

Спадкоємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

21 листопада 2006 року Іванівський районний суд Херсонської області позов ОСОБА_4 задовольнив, визначивши позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, яке набрало чинності 1 грудня 2006 року (а.с.64,150).

На підставі судового рішення 29 грудня 2006 року нотаріус Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.І. у спадковій справі № 185/2006 видала ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, як спадкоємцю цілої частки майна ОСОБА_5, яке складається із земельної ділянки площею 13,98 га, що знаходиться на території Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області. Видане ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано в реєстрі за № 909 (а.с.61,154).

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26.05.2016 року була задоволена заява ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_5 (а.с.11).

4 квітня 2017 року ОСОБА_2 подав до Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області заяву про те, що він є спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, бажає прийняти у спадщину земельну ділянку площею 13,98 га, що розташована на території Шотівської сільської ради Іванівського району Херсонської області (а.с.155).

20 квітня 2017 року нотаріус Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.І. повідомила ОСОБА_2 про те, що спадщина прийнята ОСОБА_4, якій 27 грудня 2006 року видано свідоцтво про право на спадщину на всю земельну ділянку (а.с.80,158).

ОСОБА_2 оскаржив рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до Апеляційного суду Херсонської області. 10 жовтня 2017 року апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_4 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовив (а.с.83-84).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач зазначає такі обставини: 1) стан його здоров'я протягом шести місяців після смерті спадкодавця був тяжким, що перешкоджало йому подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем її відкриття; 2) необхідність звернення до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем; 3) інформація нотаріуса від 20 квітня 2017 року про те, що спадкоємець ОСОБА_4 прийняла всю спадщину на земельну ділянку, в тому числі і його після визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; 4) йому необхідний був час для оскарження до апеляційного суду рішення суду про визначення спадкоємцю ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування того, що стан позивача був таким, що перешкоджав йому подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, позивач надав довідку Комунального закладу «Арцизький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12 квітня 2018 року № 01-10/113, із якої вбачається, що він звертався до лікаря терапевта 20 березня, 5 квітня, 17 квітня, 20 травня, 13 червня, 15 серпня, 15 вересня та 24 вересня 2006 року, після обстеження йому призначалось амбулаторне лікування (а.с.118).

Призначення амбулаторного лікування за відсутності висновку лікарської комісії про обмеження дій хворого, інші рекомендації не свідчить про тяжкий стан хворого та такий, що унеможливлював подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Посилання позивача на необхідність звернення до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, як на поважну причину для задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки звернення до суду за місцем проживання із заявою про встановлення факту родинних відносин не пов'язане з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій у передбачений для прийняття спадщини строк.

Твердження позивача про те, що оформлення всієї спадщини спадкоємцем ОСОБА_4, в тому числі і його частини, є однією із причин, що перешкоджала йому реалізувати своє право на прийняття спадщини є безпідставними, які не можна вважати об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали спадкоємцю прийняти спадщину. Заява позивача від 27 грудня 2006 року, в якій справжність його підпису завірена секретарем Миронопільської сільської ради Арцизького району Одеської області, не визнана судом як відмова від прийняття спадщини, але вона свідчить про те, що позивач знав наміри іншого спадкоємця ОСОБА_4 прийняти спадщину та не виявив бажання прийняти спадщину особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1272 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Остання причина, на яку посилається позивач, як таку, що перешкоджала йому подати заяву про прийняття спадщини те, що йому необхідний був час для оскарження до апеляційного суду рішення суду першої інстанції про визначення спадкоємцю ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (ч. 2 і ч. 3 ст. 1272 ЦК України), вона підлягає перерозподілу між ними.

Отже, закон передбачає перерозподіл спадщини між спадкоємцями, яким позивач не скористався.

Оскільки зазначена причина пропуску строку, передбаченого законом для прийняття спадщини, стосується обрання способу захисту своїх прав позивачем, вона не може бути причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, зазначені ним обставини не є тими об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст.1272 ЦК України правильно відмовив позивачу у задоволенні його вимог про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга залишається без задоволення, а судове рішення без змін відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис Чорна Т.Г.

Судді підпис Пузанова Л.В.

підпис Склярська І.В.

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили 04 грудня 2018 року

Копія постанови оформлена 12 грудня 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г.

Секретар судового засідання Павловська Ю.О.