Провадження № 2/641/126/2018 Справа № 641/2970/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання - Ягодіній М.С.,

справа №641/2970/17

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, в особах: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради та Департаменту реєстрації Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та факту проживання однією сім,єю, визнання права користування квартирою, зобов,язання вчинення дій, вселення , визнання недійсним свідоцтва та скасування державної реєстрації ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів , з урахуванням його уточнень, в якому просить: встановити факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_6 ,як між донькою та матір,ю; встановити факт проживання однією сім,єю позивача і ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01.01.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року ; визнати за позивачем право на безоплатну приватизацію спірної квартири з визнанням недійсним розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР ; зобов,язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачу у володінні , користуванні спірною квартирою і надати ключі від вхідної двері до квартири; вселити позивача в спірну квартиру ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на ім,я ОСОБА_4 за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року на спірну квартиру; скасувати ,як незаконне , рішення про державну реєстрацію за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , свідоцтва про права власності за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року , прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач є донькою ОСОБА_6 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року . У 1977 році мати позивача повторно вийшла заміж за ОСОБА_8 , і у 1978 році у неї народився син відповідач по справі ОСОБА_4 У ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 помер . Після його смерті у 1994 році мати позивача оселилася в спірній квартирі , на підставі ордеру НОМЕР_3 від 28.04.1994 року , виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської ради народних депутатів .Ордер виданий на двох осіб , одна з них мати позивача - ОСОБА_6 У 1994 році в спірну квартиру був прописаний відповідач. З 1994 року до смерті у 2015 році мати позивача постійно проживала у квартирі . У 2003 році ОСОБА_9 зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 , забрав з квартири всі свої речі та переїхав до дружини на постійне місце мешкання , де постійно мешкав до 2015 року. Приблизно з 2000 року самопочуття та здоров,я матері позивача погіршилося . У 2004 році мати стала зовсім слабка та позивач погодилася переїхати до неї. До переїзду в спірну квартиру відповідач надав згоду і не заперечував проти проживання однією сім,єю з матір,ю ,здійснювала за нею догляд , оскільки він сам заїздив до матері лише на святкування її дня народження. З 2004 року позивач зі своєю матір,ю до смерті постійно мешкала у спірній квартирі , позивач займала одну кімнату , мати нішу . Вони визначили порядок користування кімнатою, де позивач мешкала весь цей час. В квартиру позивач перевезла всі свої речі , вони і зараз знаходяться там. З матір,ю у позивача був спільний бюджет . На спільні кошти вони придбали предмети обіходу , зробили в квартирі ремонт . Особистою працею за допомогою своїх доньок та родичів позивач переклеїла в квартирі шпалери,які були придбані за її кошти , всіляко підтримувала квартиру у технічному та санітарному стані , придатному для мешкання. З 2004 року по теперішній час позивач сплачує за квартиру , в спірній квартирі позивач з матір,ю святкували всі дні народження , на які приходити діти позивача та онуки, брат з дружиною. Своїми коштами позивач купувала матері продукти харчування , ліки, одяг , взуття , всі необхідні побутові предмети та речі , викликала лікарів . В спірній квартирі до теперішнього часу знаходиться все майно позивача , оскільки іншого жила вона не має. З 2003 по 2015 роки відповідач приходив в спірну квартиру тільки відсвяткувати день народження матері та позивача , з моменту прописки до теперішнього часу не платить за комунальні послуги , не приймає особистої участі в підтриманні квартири у житловому стані. На момент переїзду позивача до спірної квартири була отримана усна згода відповідача ОСОБА_4 на постійне мешкання позивача , письмово згода ніяк не була оформлена. Відповідач ОСОБА_4 жодного разу не висловлював матері та позивачу незгоду щодо постійного мешкання позивача у спірній квартирі , не звертався з питанням про виселення .На час виконання ухвали суду від 04.07.2017 року про забезпечення позову , відповідач ОСОБА_4 змінив замки у вхідній двері спірної квартири та приватизував її, знаючи, що у суді є дана справа , та неодноразово намагався відчужити її на власний розсуд , порушуючи житлові та майнові права позивача. Згідно зі змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_4 від 21.07.2017 року підставою виникнення права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру зазначено свідоцтво про право власності ,серія та номер №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017, відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР . Рішення про державну реєстрацію права власності вцілому на спірну квартиру на відповідача прийнято державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , тобто за півдня до судового засідання від 04.07.2017 року . З огляду не це, представник позивача вважає, що зазначене свідоцтво має бути визнане недійсним , а рішення про державну реєстрацію скасуванню. Крім того, відповідач ОСОБА_4 з заявою про приватизацію спірної квартири звернувся під час слухання даної справи , але орган приватизації про це не повідомив.В матеріалах приватизаційної справи наявна копія форми «А» на померлу ОСОБА_6 , з якої вбачається , що у неї двоє дітей: відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , але остання чомусь закреслена. Відповідач ОСОБА_4 27.09.2003 року одружився на ОСОБА_12 ,шлюб відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року розірвано . Рішення набрало законної сили 20 травня 2017 року. З огляду на викладене розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на ім,я відповідача ОСОБА_4 мають бути визнані недійсними , а рішення про державну реєстрацію скасуванню.

31 травня 2017 року провадження по справі відкрито.

04 липня 2017 року заява представника позивача про забезпечення позову задоволена.

26 вересня 2018 року ухвалою суду уточнену позовну заяву залишено без руху, в зв,язку з неповною сплатою судового збору.

01 лютого 2018 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 _ ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення по справі відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 -ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував частково . Проти встановлення факту родинних відносин між позивачем та її матір,ю ОСОБА_6 не заперечував. В іншій частині позовних вимог просив відмовити в задоволенні , посилаючись на їх недоведеність. Крім того зазначив, що мати ОСОБА_6 звернулася до позивача з проханням переїхати до неї, на що відповідач ОСОБА_4 надав згоду на її тимчасове мешкання в спірній квартирі , але зареєстрованою позивач у спірній квартирі ніколи не була. З 2015 року за півтора - два роки до смерті матері позивач, відповідач та їх матір проживали втрьох у спірній квартирі.

Представник відповідача ХМР в судове засідання не з,явився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано довідку з місця проживання про склад сім,ї та прописку встановленого зразку на спірну квартиру , зокрема невідомо хто був зареєстрований у вказаній квартирі , не надано жодного доказу , що підтверджує факт її постійного проживання із ОСОБА_6 та не надано доказів письмової згоди всіх членів сім,ї ,які проживали у зазначеній квартирі і підтверджують наявність будь-якої згоди наймача , та членів його сім,ї на вселення позивача. Позивачем не надано відомостей , де було зареєстровано її місце проживання з 1994 по 2015 рік та не надано доказів родинних стосунків , у зв,язку з чим неможливо з,ясувати , що позивач є донькою ОСОБА_6 Матеріали справи не містять доказів, того , що позивач перебуває на обліку осіб ,які потребують поліпшення житлових умов , та відмови управління обліку та розподілу житлової площі ХМР у наданні цієї квартири та звернення щодо визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість ОСОБА_6 Позивачем не доведено наявність підстав для визнання за нею права користування спірною квартирою , а тому представник ХМР просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідачів Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради та Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з,явилися.

Суд , вислухавши вступне слово представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , допитавши свідків , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_5 виданого Палацом новонароджених м. Харкова 15 жовтня 1968 року та відповідача серії НОМЕР_6 виданого Палацом новонароджених м. Харкова 13 вересня 1978 року .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла , про що 10 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №12049.

29 березня 2017 року між відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_13 укладено договір про наміри укладання договору купівлі- продажу , предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Також , між відповідачем та ОСОБА_14 , яка діє за дорученням від ОСОБА_15, укладено договір про наміри укладання договору купівлі- продажу , предметом якого є домоволодіння АДРЕСА_4.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №24 від 04.09.2015 року в квартирі по АДРЕСА_1 , зареєстровані : наймач ОСОБА_6 з 08.06.1994 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року , відповідач ОСОБА_4 з 07.09.1994 року. Квартира є не приватизованою , та належить територіальній громаді м. Харкова .

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 про готування до скоєння тяжкого злочину від 12.05.2017 року позивачем до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури №5 подано заяву про готування до скоєння тяжкого злочину зі сторони відповідача ОСОБА_4

31.05.2017 року на заяву позивача з Харківської місцевої прокуратури №5 надано відповідь про недоведеність фактів викладених у зверненні ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_4 від 21.07.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності ,серія та номер №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР . Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію права власності в цілому на спірну квартиру на відповідача прийнято державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39.

Згідно листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна від 23.10.2017 року за №15755, у період з 2004 року по 2015 рік звернень від ОСОБА_6 стосовно приватизації квартири АДРЕСА_1 до управління не надходило.

13 червня 2017 року відповідачем ОСОБА_4 до відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації подано заяву про оформлення у приватну власність квартири АДРЕСА_1. Надано довідку про склад сім,ї наймача квартири від 13.06.2017 року , де зазначено , що в спірній квартирі мешкає лише відповідач ОСОБА_4

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року шлюб між відповідачем ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_10 розірвано.

Згідно довідки комітету району в місті жителів приватного сектору Новобоварського району м. Харкові від 14.06.2017 року за №86 дружина відповідача - ОСОБА_10 разом з спільними дітьми відповідача ОСОБА_4 мешкають за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР, прийнято рішення про передачу відповідачу ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 у приватну власність.

Як вбачається з заяви від 20.10.2017 року позивач ОСОБА_3 подавала заяву до Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР , щодо розгляду питання про приватизацію квартири АДРЕСА_1 з урахуванням її законних прав.

Відповідно до листа Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР від 25.10.2017 року , позивачу повідомлено , що вказана квартира на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління за №985-Ц2 від 23.06.2017 року передана у приватну власність ОСОБА_4 Інформація про те, що позивач була зареєстрована у вказаній квартирі , або постійно мешкала в ній у наданих документах була відсутня.

Як вбачається з акту від 07 червня 2017 року у складі комісії : ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20 , він складений про те , що позивач постійно проживала в АДРЕСА_1 разом зі своєю матір,ю ОСОБА_6 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року , починаючи з січня 2004 року по цей час , де оселилася за згодою свого брата ОСОБА_4 Переїз до своєї матері був пов,язаний з її хворобою та старістю , що викликало необхідність догляду за нею , оскільки її син ОСОБА_4 у 2003 році одружився та переїхав жити до свої дружини. Під час спільного проживання позивача зі своєю матір,ю вони мали спільний бюджет , вели спільне господарство , дбали про квартиру , сплачували за комунальні послуги . Після смерті матері ОСОБА_4 став створювати позивачу перепони в проживанні у спірній квартирі , а навесні 2017 року змінив замок на вхідні двері , вчиняв скандали .

Згідно відповіді на адвокатський запит КЗОЗ « Харківська міська поліклініка №19» померла ОСОБА_6 спостерігалася у лікарні та знаходилася на диспансерному обліку.

Як вбачається з матеріалів справи будинок АДРЕСА_2 , належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_21 та ОСОБА_22, які є рідними доньками позивача, що підтверджується свідоцтвами про їх народження ,які містяться в матеріалах справ. За даною адресою станом на травень 2017 року мешкали та зареєстровані : донька позивача - ОСОБА_21 , онука позивача ОСОБА_23 , донька позивача - ОСОБА_22 та онука позивача - ОСОБА_24.

В матеріалах справи міститься витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається , що за заявою ОСОБА_22 в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №0000818 від 06.04.2018 року , про вчинення шахрайських дій. З протоколів допитів потерпілої ОСОБА_3 та свідків вбачається, що ці дії стосуються квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає в своєму позові, що вона разом з померлою ОСОБА_6. проживала однією сім'єю, вона піклувалася про неї, вони мали спільний побут, вона сплачувала за комунальні послуги, дбала про квартиру .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 зазначила, що вона не знаходиться у родинних відносинах з позивачем . З 2003 року у спірній квартирі мешкав відповідач ОСОБА_4 з матір,ю ОСОБА_6 , а потім за матір,ю доглядала позивач . приблизно в кінці 2014 року у відповідача ОСОБА_4 в сім,ї почалися сварки та він переїхав проживати до спірної квартири. У ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після її смерті у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникали сварки з приводу спірної володіння квартирою , у зв,язку з чим, позивач викликала поліцію . На початку червня 2017 року свідку було запропоновано підписати акт про те, що позивач разом з матір,ю проживала у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її матір,ю . Її мати ОСОБА_3 протягом 10 років мешкала з бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство , мали спільний бюджет. Відповідач ОСОБА_4 виселяти нікого не хотів, але після смерті бабусі відповідач розлучився з дружиною та квартира стала всім перешкодою. Будинок по АДРЕСА_2 належить свідку та її сестрі в рівних частках , після смерті батька ,позивач не має права на цей будинок , хоча й була там зареєстрована , вона виписалася з будинку з метою прописатися в спірній квартирі. Дозвіл на проживання в квартирі відповідач ОСОБА_4 надавав позивачу не в присутності свідка ОСОБА_22 Матеріальну допомогу бабусі ОСОБА_6 надавали позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що у 2003 році відповідач ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_10 та переїхав проживати до неї в Лідне. На початку 2004 року позивач переїхала до своєї матері ОСОБА_6 в спірну квартиру , оскільки остання дуже хворіла , проживали разом , вели спільне господарство, робили ремонт у спірній квартирі. На яких правових підставах позивач вселена до спірної квартири свідку невідомо. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. У травні 2017 році відповідач ОСОБА_4 змінив замки у спірній квартирі та позивач переїхала проживати до свідка за адресою: АДРЕСА_2. За даною адресою вона не зареєстрована, і взагалі на теперішній час реєстрації немає.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача з 2010 року , оскільки остання була її сусідкою по АДРЕСА_1 . Позивач з 2003 року доглядала за матір,ю , возила на операції , проживали вони у різних кімнатах. Відповідач ОСОБА_4 після розлучення у 2017 році переїхав проживати до матері . Позивач виїхала зі спірної квартири , оскільки відповідач її вигнав , привів до квартиру співмешканку . Сусідами складався акт на підтвердження факту проживання позивача у спірній квартирі , догляду за матір,ю , але дату коли складався акт свідок не пам,ятає, вона його не читала , а тільки його підписувала . Акт читала її матір, ОСОБА_25 Також ,акт підписували , матір свідка ОСОБА_25 ОСОБА_30, ОСОБА_31. Про вказане в акті свідку відомо зі слів позивача та її матері ОСОБА_6 Про події 2004 року свідок знає з розповіді матері ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що вона працює лікарем . Матір позивача ОСОБА_6 перебувала на обліку у ендокринолога з 2010 року з приводу сахарного діабету , середньої тяжкості . В журналі лікарні вона значиться , що останній час на прийом не приходила, оскільки була лежача .За наявності державного фінансування для ОСОБА_6 ліки видавалися позивачу ОСОБА_3 , про що останній раз у квітні ІНФОРМАЦІЯ_1 зроблена відмітка у відповідному журналі. Стан хворого пацієнта ОСОБА_6 був тяжкий , оскільки вона сама не в змозі була прийти до лікарні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком . Довгий час вони проживали у неї за адресою: АДРЕСА_2, в спірну квартиру їздили один раз на місяць та проживали там по тижню. Розійшлися вони з відповідачем у 2014 році , й з цього часу відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і по теперішній час. На час укладання шлюбу з відповідачем ОСОБА_6 проживала одна , позивач приїжджала приготували їжу . З 2004 року позивач почала проживати з матір,ю , відповідач не був проти цього . В спірній квартирі знаходилися речі позивача , вона ходила на роботу та приходила з роботи в цю квартиру , ночувала там, разом харчувалися з матір,ю ОСОБА_6 На даний час конфліктів , майнових спорів , претензій у свідка з відповідачем ОСОБА_4 відсутні, на розірвання шлюбу з позовом до суду звернувся він, аліменти на дітей сплачує. Також свідок зазначила, що відповідач займав гроші у борг на операцію матері ОСОБА_6

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами , а саме: копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , тобто даний факт встановлений, а тому відповідно до ст. ст. 315,318 ЦПК України доказуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зокрема згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного суду України та листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Отже, норми чинного законодавства визначають, що для встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім'єю має істотне значення факт відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в паспорті особи. А як встановлено в судовому засіданні , позивач разом з померлою ОСОБА_6 були зареєстровані за різними адресами.

Статтею 65-1 Житлового кодексу УРСР передбачено, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Правові основи приватизації житла, як одного із засобів набуття його у власність, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що з пояснень допитаних судом свідків з боку позивача та наданих суду документів, якими позивач обґрунтовує свої посилання на ведення спільного побуту з померлою ОСОБА_6 , не вбачається підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім,єю позивача і ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 01.01.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позовні вимоги про визнання за позивачем право на безоплатну приватизацію спірної квартири з визнанням недійсним розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР : зобов,язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачу у володінні , користуванні спірною квартирою і надати ключі від вхідної двері до квартири; вселення позивача в спірну квартиру ; визнання недійсним свідоцтва про право власності на ім,я ОСОБА_4 за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року на спірну квартиру та скасування ,як незаконного , рішення про державну реєстрацію за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , свідоцтва про права власності за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року , прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. ,є похідними, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, в особах: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради та Департаменту реєстрації Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та факту проживання однією сім,єю, визнання права користування квартирою, зобов,язання вчинення дій, вселення , визнання недійсним свідоцтва та скасування державної реєстрації - відмовити .

Скасувати заходи забезпечення позову , вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 липня 2017 року , а саме: зняти заборону ОСОБА_4 та Харківській міській раді вчиняти будь-які дії зі спірної квартирою АДРЕСА_1 , включаючи її приватизацію , обмін, реєстрацію будь-кого за цією адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1.

Харківська міська рада , адреса: АДРЕСА_3, інші відомості невідомі, в особі: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради , адреса: АДРЕСА_3, інші відомості невідомі та Департаменту реєстрації Харківської міської ради , адреса: АДРЕСА_3 , інші відомості невідомі.

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2018 року .

Суддя: І. М. Колодяжна