Ухвала

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 638/13803/14-ц

провадження № 61-18183св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року у складі судді Руднєвої О. О. та рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року у складі колегії суддів Пономаренко Ю. А., Міненкової Н. О., Шевченко Н. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд» (далі - ТОВ «Оргтехбуд»), реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання особи такою, що втратила право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що 09 січня 2006 року між нею та ТОВ «Оргтехбуд» укладений договір про дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого вона зобов'язалась фінансувати будівництво шляхом внесення дольових коштів у розмірі суми, еквівалентної 69 821,25 доларів США за курсом Національного банку України з урахуванням податку на додану вартість на момент здійснення платежу, а ТОВ «Оргтехбуд» зобов'язалося після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію передати їй у власність за актом прийому-передачі двокімнатну квартиру, розташовану на 11 поверсі будинку, загальною площею 64,95 кв. м, житловою площею 31,11 кв. м згідно із проектом, у строк та на умовах цього договору.

Незважаючи на повне виконання нею своїх зобов'язань за вказаним договором, ТОВ «Оргтехбуд», після фактичного закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, відчужило за договором купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року належні їй майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який 06 серпня 2013 року отримав свідоцтво про право власності на квартиру, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2013 року, яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року, за поданим нею позовом, визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на спірний об'єкт нерухомості від 08 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Оргтехбуд» та ОСОБА_5

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру, а також визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на неї.

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Оргтехбуд», третя особа: реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості - спірної квартири від 08 листопада 2012 року дійсним та виконаним, визнання за ним права власності на спірну квартиру та визнання дійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 серпня 2013 року, виданого реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на його ім'я.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що відчуження йому майнових прав на спірну квартиру здійснено на законних підставах відповідно до процедури санації ТОВ «Оргтехбуд», затвердженої ухвалою Господарського суду Харківської області від 24 лютого 2011 року, про будь-які майнові права інших осіб на момент відчуження нерухомого майна йому відомо не було, а тому його майнові права на спірну квартиру та свідоцтво про право власності на неї є дійсними, оскільки він є добросовісним набувачем. Крім того, вказав, що заявлені позивачем позовні вимоги є передчасними, оскільки вона їх не пред'явила під час процедури банкрутства ТОВ «Оргтехбуд».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видане 06 серпня 2013 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції на ім'я ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3. Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_4 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 повністю виконала умови договору про дольову участь у будівництві, сплативши кошти, тому набула майнові права на спірну квартиру, проте ТОВ «Оргтехбуд» незаконно здійснив відчуження майнових прав на цю квартиру ОСОБА_5 Визнаючи за ОСОБА_4 право власності на квартиру, суд виходив із необхідності захисту прав останньої, яке не визнається, наслідком чого є визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на майно та визнання права власності на квартиру скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 лютого 2016 року залишено без змін.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на майно та визнання права власності на квартиру та направляючи справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, яким не передбачено виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення. Крім того, апеляційний суд не зазначив, на якій правовій підставі задоволена вимога ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на квартиру та чи відповідає така вимога, передбаченим ЦК України способам судового захисту. Також, посилаючись на пункт 4 договору про дольову участь у будівництві, укладеного 09 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Оргтехбуд», апеляційний суд не звернув уваги на те, що цим договором передбачено лише зобов'язання сторін щодо виконання умов договору, а не набуття права власності на квартиру.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Оргтехбуд», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на майно скасовано та відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Оргтехбуд», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру залишено без змін.

Скасовуючи рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право власності на майно та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що така вимога не відповідає передбаченим статтею 16 ЦК України способам судового захисту. При цьому залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру, апеляційний суд виходив із неможливості набуття останньою права власності на спірну квартиру в позасудовому порядку у зв'язку з ліквідацією забудовника ТОВ «Оргтехбуд» через процедуру банкрутства.

У лютому 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 повністю, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційний суд розглянув позов ОСОБА_4 поза межами заявлених нею позовних вимог, оскільки на час звернення до суду із позовом ТОВ «Оргтехбуд» ще не було ліквідовано і позивач не була позбавлена можливості звернення до останнього для вирішення питання визнання за нею права власності в позасудовому порядку. Крім того, ОСОБА_4 ніколи не була власником спірного об'єкта нерухомості, а тому посилання на положення статті 392 ЦК України є неправильним. Крім того, судами не враховано, що на момент купівлі-продажу ним майнових прав на спірну квартиру ТОВ «Оргтехбуд» у плані санації 15 червня 2011 року зазначило, що вимоги вкладників, які не звернулися до Господарського суду Харківської області та розпорядника майна боржника, вважаються погашеними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оргтехбуд», реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5, про визнання права власності на квартиру призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик