АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 761/22992/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Рибак М.А.

31 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрім», ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк Фінансовий партнер», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ Фінстрім», ОСОБА_1, ПАТ «КБ Фінансовий партнер» та просила визнати недійсним та нікчемним договір укладений 28.02.2017 між ТОВ Фінстрім» та ОСОБА_1 про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою №014/03-03/15/1565 від 20.04.2006 та укладеними в її рамках Кредитним договором №014/03-03/15/528 від 26.06.2007 та Кредитним договором №М014/03-03/261 від 28.05.2008; визнати недійсним договір укладений 28.02.2017 між ПАТ «КБ Фінансовий партнер» та ТОВ Фінстрім» про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язань за вищевказаними Генеральною угодою, Кредитними договорами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.09.2017 відкрито провадження в справі за вищевказаним позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести постанову про направлення справи на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу. Посилається на порушення судом правил підсудності. В обґрунтування своїх доводів вказує, що Генеральна кредитна угода від 20.04.2006, вимоги по якій передані оспорюваному позивачем договору, забезпечена Договором іпотеки від 20.04.2006, предметом якого є нерухоме майно, за місцезнаходженням якого повинен розглядатися спір.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3674/2018
Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися судом про час та місце слухання справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, спір підсудний Шевченківському районному суду м. Києва. Підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі не вбачається. Форма та зміст позовної заяви, додатки до неї дають для цього підстави.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ст. 11 ЦПК України (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної ухвали) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно дост. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Відповідно дост. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» місцезнаходження юридичної особи - це місцезнаходження постійно діючого виконавчого органу юридичної особи, а в разі його відсутності - місцезнаходження іншого органу чи особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи без довіреності, за певною адресою, яка вказана засновниками в установчих документах і за якою здійснюється зв'язок з юридичною особою. Місцезнаходження юридичної особи зазначається у свідоцтві про державну реєстрацію.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або знаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3, якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

На підставі викладеного можливо зробити висновок, що за наявності кількох відповідачів законодавець надав позивачу право визначати підсудність розгляду справи за місцезнаходженням одного з них на свій розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження одного з відповідачів, а саме ПАТ «КБ Фінансовий партнер» станом на дату звернення із позовною заявою є м. АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Таким чином, позивач, скориставшись своїм правом, звернулася до суду з дотриманням встановленої законодавством альтернативної підсудності.

Враховуючи, що відкрито провадження у справі було за місцезнаходженням відповідача - ПАТ «КБ Фінансовий партнер» з додержанням правил альтернативної підсудності, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі правильними.

За наведеного, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог процесуального законодавства чинного на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Генеральна кредитна угода від 20.04.2006, вимоги по якій передані оспорюваному позивачем договору, забезпечена Договором іпотеки від 20.04.2006, предметом якого є нерухоме майно за місцезнаходженням якого повинен розглядатися спір, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної ухвали) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Фінстрім», ОСОБА_1, ПАТ «КБ Фінансовий партнер» та просила визнати недійсним та нікчемним договір укладений 28.02.2017 між ТОВ Фінстрім» та ОСОБА_1 про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою №014/03-03/15/1565 від 20.04.2006 та укладеними в її рамках Кредитним договором №014/03-03/15/528 від 26.06.2007 та Кредитним договором №М014/03-03/261 від 28.05.2008; визнати недійсним договір укладений 28.02.2017 між ПАТ «КБ Фінансовий партнер» та ТОВ «Фінстрім» про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобов'язань за вищевказаними Генеральною угодою, Кредитними договорами (а. с. 3-10).

Предметом спору є визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, що не стосуються нерухомого майна.

Отже, в даному випадку позовне виникає з приводу нерухомого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Отже, ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04.06.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк