Провадження № 22-ц/801/306/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуСправа № 757/20952/18-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

Секретар: Пантелеймонова А.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, про визнання п. 5.5.1 договору іпотеки від 21 липня 2005 року недійсним,

Ухвалу постановила суддя Вохмінова О.С.

Ухвалу постановлено у м. Вінниці Вінницької області

Дата складання повного тексту ухвали - 17 жовтня 2018 року,

Встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, в якому просила визнати недійсним п. 5.5.1. договору іпотеки від 21 липня 2005 року, укладеного між нею та відповідачем.

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову, якою просила забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, а саме: заборонити АТ «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателю за договором іпотеки від 21 липня 2006 року самостійно звертати стягнення на майнові права на нерухомість, а саме: на квартиру загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, район «Поділля»АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності, шляхом передачі АТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; заборонити відповідачу від свого імені продавати предмет іпотеки та звертатися щодо реєстрації права на предмет іпотеки, до ухвалення судом рішення у цивільній справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року з метою забезпечення позову у справі заборонено АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертати стягнення на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 70 кв.м. (3 черга забудови), яка буде знаходитись в АДРЕСА_2, будівництво якої не завершено, майнові права на яку належать ОСОБА_4 на підставі договору на будівництво житла № 4/25-3 від 23 грудня 2005 року та Додаткової угоди, укладеної між іпотекодавцем та Концерном «Поділля» (майнові права на нерухомість), продавати дану квартиру, вчиняти дії щодо реєстрації права на дану квартиру, до ухвалення рішення у справі № 757/20952/18-ц.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним встановленням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 151, ч. 7 ст. 153, ч. 9 ст. 153, ст. 154 ЦПК України.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з'явилися.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надала; надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши копії матеріалів цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (п. 2).

Згідно роз'яснень у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України у п. 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просила визнати недійсним пункт 5.5.1. договору іпотеки від 21 липня 2015 року, укладеного між нею та відповідачем на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/035-40/405511 від 21 липня 2015 року.

Згідно договору іпотеки від 21 липня 2015 року, укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4 предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, що належить іпотекодавцю на підставі договору на будівництво житла № 4/25-3 від 21 грудня 2005 року та додаткової угоди, укладеної між іпотекодавцем та Концерном «Поділля» на суму 202 719 грн.; іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю право вимоги на квартиру, яка буде належати іпотекодавцю за зобов'язаннями по договору: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 70 кв.м., третя черга забудови, яка буде знаходитись в АДРЕСА_2.

Пунктом 5.5.1. договору іпотеки, який позивач просить визнати недійсним, передбачено, що у відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може: згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором; в цьому випадку цей договір (застереження п. 5.5.1.) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки; згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, при цьому ціна продажу предмета іпотеки може бути встановлена за вибором іпотекодержателя, або в розмірі заставної вартості предмета іпотеки, визначеної в п. 1.3. цього договору або на підставі оцінки майна, що підготовлена належним суб'єктом оціночної діяльності. Договір купівлі-продажу, укладений у відповідності до цього пункту є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просила заборонити відповідачу самостійно звертати стягнення на майнові права на нерухомість, а саме: на квартиру загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, район «Поділля»АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності, шляхом передачі АТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; заборонити відповідачу від свого імені продавати предмет іпотеки та звертатися щодо реєстрації права на предмет іпотеки, оскільки існує реальна загроза, що під час розгляду цієї справи судом відповідач може вчинити зазначені дії, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення її позову.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову та заборону АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертати стягнення на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 70 кв.м. (3 черга забудови), яка буде знаходитись в АДРЕСА_2, будівництво якої не завершено, майнові права на яку належать ОСОБА_4 на підставі договору на будівництво житла № 4/25-3 від 23 грудня 2005 року та Додаткової угоди, укладеної між іпотекодавцем та Концерном «Поділля» (майнові права на нерухомість), продавати дану квартиру, вчиняти дії щодо реєстрації права на дану квартиру, до ухвалення рішення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача правильних висновків суду не спростовують.

Ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.С. Марчук
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року