пр. № 2/759/5097/18
ун. № 759/8096/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., перевіривши матеріали цивільної справи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва, ГУ ДФС м. Києва, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Київська міська прокуратура № 8 про захист честі, гідності та ділової репутації

встановив:

До мого провадження на підставі Положення про автоматизовану систему документообігу 29.05.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва, ГУ ДФС м. Києва, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Київська міська прокуратура № 8 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

10 квітня 2015 року мною, як слідчим суддею було розглянуто клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Височин В.В. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1.

Стаття 37 Цивільного процесуального Кодексу України визначає неприпустимість повторної участі судді у розгляді справи.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституціїта ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що вказані обставини не впливають на розгляд справи, але можуть викликати безпідставні скарги та затягування розгляду справи, тому з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи вваажю за необхідне заявити самовідвід та передати справу на повторний перерозподіл для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36, 37, 39-41 ЦПК України, -

ухвалив:

Заявити самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва, ГУ ДФС м. Києва, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Київська міська прокуратура № 8 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Петренко Н.О.