Справа № 751/4405/18 Провадження № 22-ц/795/1089/2018 Головуючий у I інстанції - Косач І. А. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Лакізи Г.П.

стягувач - ОСОБА_2,

боржник - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 липня 2018 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 27.07.2018) у справі за заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. В заяві просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Чернігова, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 02.07.2018, і до повноліття дитини. Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2018 у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 - відмовлено. Роз»яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмовляючи у прийнятті заяви суд прийшов до висновку, що стягувач та боржник не зареєстровані в межах Новозаводського району м. Чернігова, заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції від 27.07.2018, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами скарги оскаржувана ухвала не відповідає нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

У скарзі посилається, що після розлучення з ОСОБА_3, заявниця з дитиною переїхали до м. Чернігова, та проживає в кв. 37, буд. 2-Д по вул. Жабинського, де проживають на даний час, що підтверджується витягом з рішення Новозаводської районної у м. Чернігові ради. А тому заява про видачу судового наказу була пред»явлена за правилами альтернативної підсудності за місцем проживання позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити в силі ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2018. Законність оскаржуваної ухвали обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає в м. Київ, та зазначає, що стягувач ОСОБА_2 також зареєстрована та мешкає в м. Київ, що є порушенням правил підсудності при зверненні стягувача до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

За ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37, 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила підсудності регулюються ст. 27-30 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, місцевий суд виходив з положень ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Частинами 4 - 9 ст. 165 ЦПК України, передбачено дії суду для визначення підсудності заяви про видачу судового наказу.

Так, в заяві про видачу судового наказу стягувач зазначила свою адресу проживання: 14000, АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред'явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб'єктивних прав більш зручним.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, зокрема, про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення тощо можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2016 ОСОБА_2 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 17), останнє місце реєстрації ОСОБА_2 м. Київ (а.с. 5).

Відповідно до довідки станом на 20.07.2018 ОСОБА_2 зареєстрованою по м. Києву не значиться (а.с. 20).

Заявник посилається, що на даний час вона проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягами з рішень виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради (а.с. 29, 30), що територіально відноситься до юрисдикції Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" кожна особа повинна зареєструватись за місцем свого проживання.

Відповідно до п. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМ України, від 02.03.2016, № 207 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Посилання в апеляційній скарзі на отримання судом інформації щодо реєстрації місця проживання боржника, не може бути підставою для задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання або перебування на території, яка приналежна до Новозаводського суду м. Чернігів.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано послався, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, оскільки стягувач не зареєстрований в межах Новозаводського району м. Чернігів, а адреса реєстрації боржника ОСОБА_3: АДРЕСА_2.

Проте, в резолютивній частині судового рішення суд першої інстанції зазначив про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів, в той час як норми ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачають вчинення іншої процесуальної дії, а саме відмови у видачі судового наказу, враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4 , 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 липня 2018 року змінити, виклавши п. 1 резолютивної частини в наступній редакції: «У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення у повному обсязі складено 28.08.2018.

Головуючий:Судді: