АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3025/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Васалатій К.А.
Справа № 756/5047/15-ц Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ «Укрсоцбанк»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 р.

в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 р. залишено без задоволення позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк», просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 р. та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з'ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 28.09.2011 р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 013ВІ1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 108365 грн. строком до 27.09.2017 р.

Обгрунтовуючи позов, позивач, просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 157 148,59 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом - 85658,25 грн.; заборгованості за відсотками - 37947,28 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 9272,05 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 6053,49 грн.; інфляційних витрат за кредитом - 11021,63 грн.; інфляційних втрат за відсотками - 7195,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, викладеним у зведеній таблиці в позовній заяві, станом на 1.04.2015 р. (а.с.3).

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що в додатках до позову (а.с. 5-14) надано розрахунок щодо заборгованості відповідача на суму 940 960,66 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 557 500,65 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 261 823,98 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9841,13 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 49092,43 гри.; інфляційних витрат за кредитом у розмірі 10193,16 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 52509,31 грн.

Крім того, також посилався на те, що в даному розрахунку не зазначено за який період та в якій сумі нараховувалась прострочена заборгованість, а лише вказано кінцеву суму строкової та простроченої заборгованості, з якої не можливо перевірити правильність даних розрахунків; що зазначення цих дат та сум є необхідним, оскільки, без них не можливо перевірити нарахування суми простроченої заборгованості, а також відсотків та пені.

Позовна заява не містить обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; що відповідно до ч 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; що необгрунтований та невірний розрахунок заборгованості не дозволяє встановити, чи відповідають вимоги позивача дійсності та чи правомірним буде стягнення з відповідача вказаної у спірному розрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав та належних доказів для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 157 148,59 грн., необгрунтованості позовних вимог та відмовив у задоволенні позову.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Обгрунтовуючи апеляцію представник позивача посилався на те, що дійсно при підготовці документів до суду було помилково додано до позовної заяви розрахунок за іншим кредитним договором; що судом першої інстанції було порушено норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст.277-279 ЦПК України, що справу було розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, що позивачу не було направлено копію ухвали про порядок розгляду справи та не було надано строк для надання сторонами заяв по суті; що суд першої інстанції в одному судовому засіданні (першому після скасування заочного рішення) вирішив питання про порядок розгляду та ухвалив рішення по суті, чим порушив процесуальні права позивача на надання відповіді на відзив, долучення додаткових доказів та ін.

Також представник банку зазначав, що відзив представника відповідачки на позовну заяву банк отримав 25.01.2018 р., тобто вже після постановлення рішення судом, тому вони не могли надати суду відповідні докази на підтвердження позовних вимог.

Крім того, представник банку зазначав також, що відповідачка не виконує умови кредитного договору, не здійснює погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час користування кредитом, на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості по кредитному договору № 013ВІ1 від 28.09.2011 р.

Такі доводи апеляції є слушними.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.п.1-4 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Так згідно п.1ч.1 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи.

Проте, суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, не звернув належної уваги на те, що у тексті позовної заяви міститься зведена таблиця заборгованості за кредитом станом на 1.04.2015 р., яка відрізняється від сум, зазначених у доданому до неї розрахунку та за номером і датою кредитного договору.

Між тим, судом не вжито заходів для повного з»ясування обставин справи, перевірки наданого розрахунку та вирішення спору по суті.

За таких обставин судова колегія вважає, що з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог погодитися не можна.

Так, до апеляції представником позивача було додано відповідний розрахунок за кредитним договором від 28.09.2011 р., укладеним між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 за № 013ВІ1, яким підтверджується сума позовних вимог;

відзив представника відповідачки на позовну заяву, із зазначенням дати отримання банком 25.01.2018 р., тобто після постановлення рішення судом.

На підставі ч.3 ст.367 ЦПК України судова колегія вважає за можливе прийняти ці докази.

Наданий представником позивача розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору і є вірним. Тому, судова колегія вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 р. - скасувати і постановити нове рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідент.код НОМЕР_1, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 013ВІ1, від 28 вересня 2011 р. в сумі 157 148,59 (сто п»ятдесят сім тис. сто сорок вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 7.06.2018 р.

Головуючий :

Судді :