Справа № 146/1831/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. смт. Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковська І.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

Розглянувши подану позовну заяву, суд прийшов до висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору для фізичних осіб становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності дійсною вартістю нерухомого майна.

Позивачем в позовній заяві зазначено ціну позову 70300 грн.

У вказану ціну позову входить ціна ? частини спірної квартири, яку позивач просить поділити між нею та відповідачем, розмір якої визначає в сумі 17500 грн.

Однак, з позовної заяви та поданих до неї матеріалів не вбачається чим підтверджується зазначена позивачем вартість даної квартири та з чого позивач виходила зазначаючи таку вартість.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено судам, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна, такий обов'язок покладається на позивача.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» N2658-III звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. (ч. 2 Закону N2658-III).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обовязкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка обєкта для цілей оподаткування здійснюється субєктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією із спеціалізації у межах напряму 1 Оцінка обєктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на обєкти інтелектуальної власності.

Отже, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно визначити ціну позову відповідно до звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 не надано відомостей про реальну вартість майна станом на день звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху до усунення недоліків зазначених у цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 185 ЦПК України, ст. 4, 6 ЗУ «Про судовий збір» України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку неусунення недоліків, вказаних в ухвалі суду, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява буде повернута і вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3