31.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/8255/17
Провадження № 2/205/50/2018
31 липня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 12 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року позов було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі.
У звязку з проведенням повторного автоматизованого розподілу, справу було передано в провадження судді Приходченко О.С.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року справу було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року справу було вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2018 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позовні вимоги позивачем під час розгляду справи уточнювалися неодноразово: 15 березня 2018 року, 18 квітня 2018 року, 21 травня 2018 року та 3 липня 2018 року.
Позивач у своєму позові посилалася на те, що 23 червня 2016 року позивач надала відповідачу у борг 25 000 доларів США зі строком повернення грошових коштів до 1 серпня 2016 року, про що відповідачем було власноруч написано розписку. Свої зобовязання щодо надання грошових коштів позивач виконала у повному обсязі, а відповідачем взяті на себе зобовязання щодо повернення суми боргу виконано не було, не повернуто ним грошові кошти і до теперішнього часу. Позивач у своїх уточнених позовних вимогах просила суд стягнути з відповідача на її користь загальну суму заборгованості у розмірі 34 063,23 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу, встановленому НБУ на день ухвалення рішення суду, яка складається з суми боргу у розмірі 25 000 доларів США, процентів у розмірі 7 620,79 доларів США, трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1 442,44 доларів США, а також судовий збір у розмірі 8 810 гривень. Позивач у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не направив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим справу розглядати за відсутності відповідача.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 травня 2016 року ОСОБА_2 у ОСОБА_1 було взято у борг 25 000 доларів США, зазначену грошу суму відповідач зобовязався повернути у строк до 1 серпня 2016 року, про що ним 23 червня 2016 року власноруч було написано розписку (а.с. 67).
З метою виконання зобовязання позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США.
На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, між сторонами було укладено договір позики, оскільки на виконання положень абз. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було написано розписку.
Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.
Згідно з розпискою відповідач взяв у позивача грошові кошти та зобовязався повернути у строк до 1 серпня 2016 року, але до теперішнього часу відповідачем борг повернуто не було.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, розмір якої складає 25 000 доларів США.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У зв'язку з викладеним відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч. 1 ст. 1048, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 26 травня 2016 року по 3 липня 2018 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 25 000 доларів США, облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 7 620,79 доларів США (а.с. 47-48, 54, 60, 73).
На підставі речення 1 ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, розмір яких за період з 1 серпня 2016 року по 3 липня 2018 року відповідно до наданих позивачем розрахунків складає 1 442,44 долари США (а.с. 48, 55, 60, 73).
Таким чином, загальна сума заборгованості складає 34 063,23 долари США, що у гривневому еквіваленті по курсу, встановленому НБУ на 31 липня 2018 року (1 долар США 26,7552 гривень), становить 911 368 гривень 53 коп, яка складається з суми боргу у розмірі 25 000 доларів США, процентів у розмірі 7 620,79 доларів США, трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1 442,44 доларів США.
На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Останній раз позивачем позовні вимоги було уточнено 13 липня 2018 року, ні позов, ні подані згодом заяви про уточнення позовних вимог не містять вимог про стягнення процентів та трьох відсотків річних від простроченої суми на день ухвалення рішення суду, тому судом стягуються розраховані позивачем суми станом на 3 липня 2018 року.
Згідно ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховуються за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
З урахуванням положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України відсотки за позикою та три відсотки річних від простроченої суми органу (особі), який буде здійснювати примусове виконання рішення суду, слід нараховувати до моменту виконання рішення з урахуванням вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, виходячи з суми боргу, який на той момент буде існувати, дійсної облікової ставки НБУ та кількості місяців (днів) прострочення, та вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи з суми боргу, який на той момент буде існувати, 3 % річних та кількості днів прострочення.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 8 810 гривень (а.с. 1, 44, 51), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 920 178 гривень 53 коп (911 368 гривень 53 коп + 8 810 гривень = 920 178 гривень 53 коп).
На підставі викладеного, керуючись ст. 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1048, абз. 1 ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Відсотки за позикою та три відсотки річних від простроченої суми органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, нараховуються до моменту виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року з урахуванням вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, виходячи з суми боргу, який на той момент буде існувати, дійсної облікової ставки НБУ та кількості місяців (днів) прострочення, та вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи з суми боргу, який на той момент буде існувати, 3 % річних та кількості днів прострочення.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя О.С. Приходченко