КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/2688/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Диби О.В. 04 вересня 2018 року,

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору дарування частки квартири недійсним,-

встановив:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд у зв&q?яв;язку із нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки у квартирі АДРЕСА_1.

У заяві посилається на те, що 05 березня 2018 року Оболонським районним судом міста Києва у справі за її заявою про встановлення факту належності квартири на праві спільної часткової власності ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви. В мотивах суду про відмову у задоволенні заяви вказано, що оскільки факт належності квартири її власникам на праві спільної часткової власності підтверджується, то для цього не потрібно ухвалення судом рішення про встановлення такого факту. Рішення набрало законної сили 06 червня 2018 року після перегляду його апеляційним судом. З цією дати ОСОБА_2 дізналася про нововиявлену обставину, якою є правовий статус квартири, а саме перебування її у спільній частковій власності.

Окрім того, їй стало відомо, що 1/4 частина квартири належить ОСОБА_4, боржнику у виконавчому провадженні. Щодо цієї частини квартири державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта. В постанові зазначено, що згідно акту опису й арешту майна від 14 листопада 2013 року квартира належить боржникові в розмірі 1/4 частки. В подальшому ця частина квартири була виставлена на торги.

Окрім того, згідно із даними довідок органу приватизації державного житлового фонду Оболонського району міста Києва від 27 січня 2012 року щодо ОСОБА_5 та від 25 березня 2013 року щодо ОСОБА_6, кожному із цих осіб належить 1/4 частина квартири згідно із розпорядженням органу приватизації від 28 жовтня 1994 року №11998 на чотирьох осіб.

Зазначені вище обставини підтверджують, що квартира перебувала у спільній власності із визначенням часток кожного із її співвласників, проте рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року ґрунтується на тих обставинах, що відчужена частка квартири перебувала у спільній сумісній власності, тобто без визначення часток, а відповідно дарувальники не мали права її відчужувати.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами, із якими звернулась до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими та суд правомірно відмовив у задоволенні заяви. Вказує, що 3/4 частини квартири перебувають у спільній сумісній власності, а не у частковій, що і було установлено під час розгляду справи..

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з&qu";;явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з&qun";явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним залишені без задоволення.

Позов ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений 03 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г., зареєстрований в реєстрі за №232.

Підставою для визнання договору недійсним є встановлені судом обставини, що 1/4 частина квартири перебувала у власності ОСОБА_3, а інша 3/4 її частини перебувала у спільній сумісній власності без виділення часток ОСОБА_6, ОСОБА_5 (дарувальників) та ОСОБА_4 Оскільки під час укладення договору дарування не дотримано ст.369 ЦК України щодо наявності згоди всіх співвласників у спільному майні, то за позовом співвласника у спільному майні позов задоволено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими, їх слід уважати новими доказами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти , які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

З матеріалів справи убачається, що згідно із Свідоцтвом про право власності на житло від 28 жовтня 1994 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної (в бланку свідоцтва підкреслені слова &q? б;спільної&quпо; та &q?шг;сумісної&quм.;) власності ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Далі в бланку свідоцтва у дужках вказано &ququ;(в рівних долях)&q?к ;.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину по закону ОСОБА_3 отримала у спадок після смерті ОСОБА_10.1/4 частини спірної квартири.

Оспорюваний договір укладений 03 липня 2014 року.

Згідно із даними довідок органу приватизації державного житлового фонду Оболонського району міста Києва від 27 січня 2012 року щодо ОСОБА_5 та від 25 березня 2013 року щодо ОСОБА_6, кожному із цих осіб належить 1/4 частина квартири згідно із розпорядженням органу приватизації від 28 жовтня 1994 року №11998 на чотирьох осіб.

Згідно із даними листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби від 13 червня 2016 року на виконанні у відділі перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів. У виконавчому провадженні 16 листопада 2012 року винесено постанову про арешт майна боржника, а 02 липня 2014 року постанову про призначення експерта, у якій зазначено, що згідно акту опису й арешту від 14 листопада 2013 року була описана та арештована 1/4 частина квартири, що належить боржнику.

При визначенні того, який правовий статус має квартира, слід виходити з даних правовстановлюючих документів, а не будь-яких довідок чи інформаційних листів, на які посилається заявник. Такі довідки та інформаційний лист жодним чином не замінюють правовстановлюючого документу на квартиру, який є єдиною підставою для укладення цивільних угод.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності квартири на праві спільної часткової власності, яким відмовлено у задоволенні заяви з тих мотивів, що оскільки факт належності квартири її власникам на праві спільної часткової власності підтверджується, то для цього не потрібно ухвалення судом рішення про встановлення такого факту, відхиляються колегією суддів. Судом першої інстанції вірно визначено, що встановлені цим судом рішенням обставини не є нововиявленими, оскільки не можуть уважатися такими істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 &quif;Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв&q?ив;язку з нововиявленими обставинами&q?ер; роз&qu2 ;яснено, що судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв&q?ня;язку з нововиявленими обставинами.

В пункті 5 цієї постанови роз&qu

Питання про належність квартири її власникам на праві спільної часткової чи спільної сумісної власності було предметом доказування у справі про визнання договору недійсним, а висновки про статус квартири, яких дійшов суд, могли бути та власне були оскаржені всіма відповідачами в апеляційному порядку.

Доводи заяви фактично зводяться до переоцінки доказів, а не повідомлення про нововиявлені обставини, які могли інакше вплинути на наслідки розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність нововиявлених обставин та із тим, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова