Справа № 211/4882/17
Провадження № 6/211/119/18
У Х В А Л А
іменем України
про відмову у видачі дубліката виконавчого документа
29 серпня 2018 року року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про видачу дубліката виконавчого документа, -
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою та просить суд видати дублікат виконавчого листа у справі № 211/4882/17 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь збільшеного розміру аліментів на утримання дитини, для предявлення до пенсійного фонду. Зазначила, що 31 травня 2018 року вона отримала в канцелярії суду виконавчий лист.
В судове засідання учасники процесу не зявилися, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином, проте суд вважає за можливе розглянути заяву за їх відсутності, оскільки неявка учасників процесу не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у відповідності до п.п. 17.4 п. 17 Перехідних положень ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року, стягнутих з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 35).
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2012 року залишено без змін (а.с. 61-62).
Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.
Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.
Згідно п.п. 17.4 п. 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.
Зважаючи на те, що положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.
З системного аналізу приписів норм чинного законодавства вбачається, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред'являв Банк виконавчий лист до виконання; обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.
Так, згідно матеріалів справи, на виконання зазначеного рішення суду, 31 травня 2018 року ОСОБА_1 отримано оригінал виконавчого листа та копію рішення (а.с.70).
Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Однак з тексту заяви не вбачається, що стягувачем втрачено оригінал виконавчого листа, обставин втрати, і докази, що це підтверджують, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується, оскільки дані обставини мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності підстав для видачі дубліката виконавчого листа. ОСОБА_1 в своїй заяві лише зазначила про необхідність предявлення його до пенсійного фонду.
Належним чином повідомлена про дату слухання справи, ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, а відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються учасниками процесу і доказування не можне ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються заявник, як на підстави для задоволення вимог, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 433 , п.п. 17.4 п. 17 Перехідних положень ЦПК України, -
в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29 серпня 2018 року.

Суддя Д.М.Ніколенко