Справа № 132/3877/18
Провадження № 2/132/1041/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2018 р. м. Калинівка

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі КУЛИК Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2018р. до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 92, розташованим по вулиці Партизанська в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що є власником будинку № 92, розташованого по вулиці Партизанська в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області, в якому зареєстровані та проживали його донька ОСОБА_3 та донька його теперішньої дружини ОСОБА_2, які відповідно з 2008 року та січня 2018 року у даному житловому приміщенні не проживають, а тому втратили право на його користування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідачі ОСОБА_3 та ЖАБОКРИК В.В. в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень з приводу поданого позову у вигляді відзиву не подали.

За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_1 відповідно до поданих правовстановлюючих документів, а саме Договору дарування будинку серії ВАВ № 026599, посвідченого 24.09.2002р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 3110, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Корделівка, вулиця Партизанська, будинок № 92.

Відповідно до Домової книги для прописки (реєстрації) громадян та довідки Виконавчого комітету Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Корделівка, вулиця Партизанська, будинок № 92, в передбаченому законом порядку зареєстровані позивач та відповідачі.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_3 у період з 2008 року по теперішній час, та ОСОБА_2 у період з січня 2018 року по теперішній час, за вказаною адресою, підтверджується письмовим актом обстеження житлово-побутових умов, складеним та засвідченим секретарем Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_5, за підписом останньої та підписами членів комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР.

Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім цього, відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 цього ж Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За роз'ясненнями, викладеними в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо).

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв'язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_3 добровільно покинула будинок № 92, який розташований по вулиці Партизанській в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області, вибувши у 2008 року у невідомому напрямку, суд вважає, що остання втратила право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.

Щодо відповідача ОСОБА_2, то оскільки в судовому засіданні було встановлено, що остання на момент реєстрації за спірною адресою не входила до числа членів родини позивача, та не проживає з січня 2018 року, тобто більше шести місяців без поважних причин за вказаною адресою, її слід також визнати такою, що втратила право користування цим приміщенням.

Відповідачами не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для їх законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідачі не зверталися.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати такими, що втратили право користування будинком № 92, який розташований по вулиці Партизанській в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області, який на праві власності належить ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Є.В. Сєлін