Дата документу 04.12.2018 Справа № 334/4497/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№334/4497/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
№ 22-ц/807/117/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «СК «Оранта-Січ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «СК «Оранта-Січ», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 липня 2014 року о 09 год. 05 хв. у м. Запоріжжі на перехресті вул. Маршала Чуйкова та вул. Товариської сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водіїв ОСОБА_3, яка керувала автомобілем НОМЕР_1 і - ОСОБА_4, який керував автомобілем "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності по ст.124 КупАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на праві власності автомобіль "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту, необхідність якого викликана вказаною дорожньо-транспортною пригодою, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження за № 2904, становить 111 818 гривень 37 копійок.

ОСОБА_3 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як власника наземного транспортного засобу в ПАТ "СК "Оранта-Січ", що підтверджується Полісом АС/7366757 від 15 січня 2014 року з терміном дії з 01 лютого 2014 р. до 31 січня 2015 р.

ПАТ "СК "Оранта-Січ" 12 листопада 2014 року було здійснено виплату на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 34695 гривень 21 копійок.

Отже, вартість спричиненого невідшкодованого збитку з урахуванням отриманого страхового відшкодування становить 77123 гривні 16 копійок.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем були понесені додаткові витрати, а саме: вартість проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 гривень.

В зв'язку з відсутністю коштів вказані ремонтні роботи не виконані, що призводить до неможливості використання належного позивачем автомобіля за призначенням і, як наслідок - до додаткових моральних страждань.

Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав від перенесеного жаху під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 липня 2014 року о 09 год. 05 хв. у м. Запоріжжі на перехресті вул. Маршала Чуйкова та вул. Товариської, адже внаслідок зіткнення транспортних засобів, автомобіль перекинувся на лівий бік. Це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися, крім того, це був єдиний транспортний засіб, на якому здійснювалася його робота та волонтерська діяльність. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, до того ж він продовжує нести моральні збитки, бо не може користуватися належним йому майном, а також замість своєї роботи вимушений займатися непритаманною діяльністю, а саме звертатися до експертів, автомайстерень та по юридичну допомогу. Відсутність можливості використання належного автомобіля перешкоджає трудовій та волонтерській діяльності. На сьогоднішній день позивач оцінює свої душевні страждання в 20 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене просив суд, стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі 77123,16 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 1500 грн., судовий збір в сумі 971,23 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_4, матеріальну шкоду у сумі 77123 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_4, моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_4, вартість авто товарознавчого дослідження у сумі 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_4, витрати по сплаті судового збору 821,23 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати частково та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з неї на користь позивача матеріальної шкоди, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та судового збору.

В апеляційній сказі завчає про те, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи, поклав у основу рішення експертний висновок, який не відповідає вимогам закону щодо його змісту та порядку складення,а відтак не може вважатися експертним висновком.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2014 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу транспортному засобу, який рухався по головній, внаслідок чого вчинила зіткнення з автомобілем "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

4 серпня 2014 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу. (а.с.5)

Власником автомобіля "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2 є позивач - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.37).

Огляд і дослідження пошкодженого автомобіля виконав експерт ОСОБА_6, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів розміру збитку завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво № 864, видане МЮУ, дійсне по 7.10.2019 року).

Висновком експертного дослідження №2904 від 10 липня 2017 року по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2, після ДТП, встановлено наступне: вартість відновлювального ремонту складає: 111818,37 грн.

Сума відновлювально-ремонтних робіт не перевищує ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження, отже автомобіль не є фізично знищеним, а ремонт є технічно можливим і економічно обґрунтованим.

ОСОБА_3 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як власника наземного транспортного засобу в ПАТ "СК "Оранта-Січ", що підтверджується Полісом АС/7366757 від 15 січня 2014 року з терміном дії з 01 лютого 2014 р. до 31 січня 2015 р. (а.с.85).

Страховик відповідача по даному страховому випадку, перерахував на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 34695 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1537 від 11 листопада 2014 року.

Відповідно до висновку №020 експертного авто товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту "Nissan Note", державний номер НОМЕР_2 станом на 17 вересня 2014 року складала 71249, 82 грн.

Згідно зі страховим актом (аварійним сертифікатом) від 31.10.2014 року сума матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 складає 35195,21 грн.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін а також надані ними докази, суд першої інстанції врахував, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2014 року ОСОБА_3 була притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, встановлено вину водія ОСОБА_3 у ДТП.

Ані при розгляді справи у суді першої інстанції, ані у апеляційній скарзі, відповідач не зазначала про відсутність своєї вини у скоєнні ДТП.

Відповідач посилалася на те, що страхова компанія, у якій вона застрахувала свою відповідальність, відшкодувала вартість пошкоджень транспортного засобу позивача, а наданий висновок експерта складений з порушеннями а отже не може підтверджувати необхідність додаткових витрат на ремонт.

Разом з тим, за ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції правильно послався на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-2808цс1520 від 20 січня 2016 року за якою якщо страхової виплати (страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого слід враховувати положення статті 1192 ЦК. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Аналогічна правова позиція визначена Постановою Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15.

Відтак, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, необхідно виходити з фактичної (реальної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції поклав у основу визначення розміру завданої шкоди висновок експертного дослідження №2904 від 10 липня 2017 року.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти експертного висновку, на який посилається позивач, відповідач разом з тим не надала жодних переконливих доказів на підтвердження того, що зазначений висновок не відповідає дійсності, а розмір завданої позивачеві шкоди є меншим, ніж зазначено у висновку.

Посилання відповідача на те, що висновок експерта не містить зазначення про те,що він наданий на вимогу суду, або про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок не є підставою для відмови у позові.

Так, з цього висновку вбачається, що він складений судовим експертом - автотоварознавцем за заявою позивача, містить як методику дослідження, так і докладний його опис, базується на акті технічного огляду та проілюстрований фототаблицею з фіксацією виявлених експертом пошкоджень.

Жодних інших доказів про вартість відновлювального ремонту, які спростовували б висновок, на який послався суд, відповідачем на надано.

За таких обставин суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року

Головуючий: О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков