Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 720/454/16-ц

провадження № 61-9500св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - Держава Україна, Хотинський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, Головне територіальне управління юстиції у Чернівецькій області, прокуратура Чернівецької області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року у складі судді Вівчар Г. А. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 28 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Держави Україна, відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області (далі - ВДВС Хотинського РУЮ), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі - ГУ ДКСУ у Чернівецькій області), Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - ГТУЮ у Чернівецькій області), прокуратури Чернівецької області, у якому просила визнати порушення права на справедливий судовий розгляд справи та права на мирне володіння своїм майном, відшкодувати майнову та моральну шкоду, зобов'язати вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 19 березня 2012 року Хотинський районний суд Чернівецької області видав судовий наказ про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне товариство «Арго»(далі - ТОВ ВКТ «Арго») на їїкористь заборгованості із заробітної платив розмірі 5 599 грн 03 коп.

На виконання цього судового наказу 24 квітня 2012 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження.

27 червня 2012 року відділ примусового виконання рішень ГТУЮ у Чернівецькій області виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та майна.

У січні 2013 року вона вдруге звернулася до ВДВС Хотинського РУЮ для подальшого примусового виконання судового наказу. 29 червня 2013 року відкрито виконавче провадження, проте не виконане до теперішнього часу.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2012 року також стягнуто з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу в розмірі 16880 грн 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34 565 грн 55 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 27 грн 90 коп., збитки в розмірі 595 грн 86 коп.та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

29 січня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження на виконання вказаного судового рішення, однак зазначене рішення суду не виконано.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 грудня 2012 року стягнуто з ТОВ ВКТ «Арго»на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної платив розмірі 1 034 грн 85 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 094 грн 69 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

На виконання цього рішення 29 січня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження, яке не виконано до теперішнього часу.

22 березня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ неправомірно закінчив виконавчі провадження, що встановлено ухвалами апеляційного суду Чернівецької області від 11 липня 2013 року і від 27 серпня 2014 року.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 травня 2013 року стягнуто з ТОВ ВКТ «Арго»на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 60 536 грн 23 коп.

05 липня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження на виконання рішення суду від 29 січня 2013 року, однак це рішення також не виконано на момент подання цього позову.

Вважає, що в результаті тривалогоневиконання вищевказаних судових рішень їй завдано майнову шкоду, яка полягає у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, та моральну шкоду.

Таким чином, позивач просила встановити, що Держава Україна порушила її право на справедливий судовий розгляд та право на мирне володіння своїм майном, стягнути з Держави Україна на її користь майнову шкоду в розмірі 569 349 грн 64 коп. та моральну шкоду в розмірі 558912 грн 90 коп. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахункаГУ ДКСУ уЧернівецькій області.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що судові рішення про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3 грошових коштів не виконані у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника та перебуванням всього його майна в іпотеці. Бездіяльності державного виконавця при виконанні судових рішень не встановлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08 вересня 2016 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що місцевий суд постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що тривале невиконання судових рішень сталося з вини державної виконавчої служби. Зокрема, бездіяльність ВДВС Хотинського РУЮвстановлена судовими рішеннями, які є преюдиційними для цієї справи. Із часу скасування постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень посадові особи ВДВС Хотинського РУЮ не вчинили дій, спрямованих на реальне виконання судових рішень.

У грудні 2016 року ВДВС Хотинського РУЮ подав заперечення на касаційну скаргу, у яких просив залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року справу № 720/454/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 12 лютого 2018 року справу № 720/454/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суди встановили, що 19 березня 2012 року Хотинський районний суд Чернівецької області видав судовий наказ про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3 заборгованості із заробітної плати в розмірі 5 599 грн 03 коп.

24 квітня 2012 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрито виконавче провадження, проте постановою ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 27 червня 2012 року виконавчий лист повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та майна.

29 червня 2013 року на повторне звернення ОСОБА_3 про примусове виконання судового наказу ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження.

29 січня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3:

- вихідної допомоги в розмірі 16 880 грн 58 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34 565 грн 55 коп., компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 27 грн 90 коп., збитків у розмірі 595 грн 86 коп., моральної шкоди в розмірі 5 000 грн;

- заборгованості із заробітної плати в розмірі 1 034 грн 85 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 094 грн 69 коп., моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

05 липня 2013 року ВДВС Хотинського РУЮ відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 60 536 грн 23 коп.

До теперішнього часу зазначені вище рішення суду не виконані, кошти на користь ОСОБА_3 не стягнуто.

Дійшовши висновку про те, що сам по собі факт тривалого невиконання судових рішень не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді не стягнутої за судовими рішеннями суми з Державного бюджету України, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Хотинського РУЮ щодо зупинення виконавчих проваджень. Також встановлено, що державним виконавцем безпідставно тривалий час не вживав заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо виконання судових рішень про стягнення заборгованості із заробітної плати з ТОВ «ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2014 року, скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність ВДВС Хотинського РУЮ задоволено частково, визнано неправомірним безпідставне повернення виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, про стягнення з ТОВ «ВКТ «Арго» на користь ОСОБА_3 заборгованості із заробітної плати у розмірі 5 599 грн.

Тобто факт неправомірної бездіяльності державних виконавців є встановленим.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апеляційний суд не врахував наведених вище обставини та вимог законодавства і дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд повністю не встановив, а тому судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 28 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель В. М. Коротун

В. І. Крат