Справа № 646/8440/17
№ провадження 2/646/468/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.18 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харків у складі головуючого: судді Шелест І.М., за участю секретаря Волошко К.І., представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження в залі суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа П'ята Харківська Державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування першої черги за законом на 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 (діду позивача) належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, були видані свідоцтво про право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя його дружині ОСОБА_4, та свідоцтва про право на спадщину на 3/8 частини вказаного нерухомого майна, відповідно дружині ОСОБА_4, доньці ОСОБА_5, та сину ОСОБА_6. Четверта спадкоємиця (донька) ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину на останню 1/8 частину вказаного нерухомого майна не отримувала. Згодом, ОСОБА_6, батько позивача, набув право власності на 7/8 частин вказаного нерухомого майна (20.12.1980 року отримав 1/8 частину в дар від сестри ОСОБА_5 а 18.07.1981 року отримав 5/8 частин в спадщину після матері ОСОБА_4), проте 1/8 частина до цього часу обліковується за ОСОБА_3 «який помер ще в ІНФОРМАЦІЯ_2). Після набуття 7/8 частин вказаного нерухомого майна, ОСОБА_3 фактично володів та утримував його в цілому, а постійно проживав в ньому та був зареєстрований ще з 1959 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7 Після її смерті спадкова справа не відкривалася, у володіння та управління вказаним нерухомим майном, ніхто із спадкоємців, крім ОСОБА_6 не вступав. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6. Позивач, ОСОБА_2, є єдиною спадкоємицею і 26.07.2017 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину на 7/8 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_7 у вигляді 1/8 частки вказаного нерухомого майна, але не оформив вказаний юридичний факт документально. Через що, позивач позбавлена можливості отримати право власності на 1/8 частку вказаного нерухомого майна в позасудовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без участі представника Харківської міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 102).

Представник третьої особи П'ятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, яка надана на запит суду, ОСОБА_3 (діду позивача) належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується договором про забудування частки землі (а.с. 21-24) та висновком про реєстрацію домоволодіння (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, були видані свідоцтво про право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя його дружині ОСОБА_4 - а.с. 25-26, та свідоцтва про право на спадщину на 3/8 частини вказаного нерухомого майна, відповідно дружині ОСОБА_4, доньці ОСОБА_5, та сину ОСОБА_6 - а.с. 27-28.

Четверта спадкоємиця (донька) ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину на останню 1/8 частину вказаного нерухомого майна не отримувала.

Згодом, ОСОБА_6, батько позивача, набув право власності на 7/8 частин вказаного нерухомого майна 20.12.1980 року отримав:

- 1/8 частину в дар від сестри ОСОБА_5 (договір дарування - а.с. 31-33), що також підтверджується довідкою КП «Харківського міського БТІ» від 06.04.2017 № 1009355 - (а.с. 10);

- 18.07.1981 року ОСОБА_6 отримав 5/8 частин в спадщину після матері ОСОБА_4, проте 1/8 частина до цього часу обліковується за ОСОБА_3, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після набуття 7/8 частин вказаного нерухомого майна, ОСОБА_6 фактично володів та утримував його в цілому, а також постійно проживав в ньому та був зареєстрований ще з 1959 року, що підтверджується такими письмовими доказами: приписом державного пожежного нагляду від 12.04.1989 року про проведення пожежно-технічного обстеження по АДРЕСА_1 м. Харкова (а.с. 50); актом на періодичну перевірку та прочистку димових вентканалів від 06.01.1990; договором про газифікацію від 16.12.1989 року; підрядним договором по будівництву № 2431 від 28.07.1981 року а.с. 50-59.

Крім того, відповідно до рішення Червонозаводської районної ради народних депутатів від 13.06.1989 року № 264/19 житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_6 було прийнято у експлуатацію надвірні побудови (а.с. 60).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7 (а.с. 40).

Після її смерті була відкрита спадкова справа та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.02.1997 року на ім'я ОСОБА_6, на спадкове майно, яке складається з грошових заощаджень з відсотками та компенсаціями, що знаходяться у Ощадному банку№ 6212 м. Харків по рахунках № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 (а.с. 92).

Таким чином, ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_7 у вигляді 1/8 частки вказаного нерухомого майна, але не оформив вказаний юридичний факт документально.

Позивач, ОСОБА_2, є єдиною спадкоємицею і 26.07.2017 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину на 7/8 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Вказаний будинок був побудований за життя ОСОБА_3 ще у 1927 році.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

За Указом від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Отже, оскільки спірний будинок було збудовано у 1927 році, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Листом № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012р.№6-54цс12).

Відповідно до довідки КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1009355 від 06.04.2017 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у м. Харків зареєстроване станом на 31.12.2012 за ОСОБА_3 1/8 частина (договір про право на забудування, посвідчений в нотаріальному відділ Харківського обласного суду 31.08.1935, р. № 1123/2 та за ОСОБА_6 (1/8 частину за договором дарування від 20.12.1980, посвідчений 1-ю ХДНК, р. № 2-ДН-1161 - (5/8 частин за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.07.2981, видане 1-ю ХДНК, р. № 2-ДН-734 та 1/8 частину за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.08.1980, видане 1-ю ХДНК, р. № 2-ДН-651) (а.с. 10).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 стала його донька - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7 не було.

Той факт, що ОСОБА_7 була донькою ОСОБА_3 підтверджується посвідкою про народження, яка народилася 23 серпня 1921 року, її батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 89 на звороті).

Згідно запису актів про одруження № 1522/949 від 29.08.1944 ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10 та отримала прізвище «ОСОБА_10» (а.с. 90). Даний шлюб було розірвано 03.04.1958 року, що підтверджується посвідкою про розірвання шлюбу № 92 (а.с. 38).

Після чого, відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_12 та отримала прізвище «ОСОБА_11» (а.с. 39).

Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_7, так як на підставі ст. 548 ЦК Української РСР вступив у володіння спадковим майном, адже продовжив проживати у вказаному будинку, здійснювати необхідні ремонтні роботи, сплачувати комунальні платежі, однак не оформив на своє ім'я 1/8 частину спадкового майна.

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 стала його дочка - ОСОБА_2., на підставі частини на підставі ст. 1217 ЦК України, спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 немає.

Той факт, що ОСОБА_2 була дочкою ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 (а.с. 5).

ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, так як на підставі ст. 548 ЦК Української РСР вступив у володіння спадковим майном, адже продовжив проживати у вказаному будинку, здійснювати необхідні ремонтні роботи, сплачувати комунальні платежі.

Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, який постійно мешкав в АДРЕСА_1 на 1/8 частину житлового будинку за адерсою: АДРЕСА_1 додатково, так як раніш, 26.07.2017 року вже отримувала Свідоцтво про право на спадщину на інші 7/8 часток в цьому будинку, але у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на 1/8 частину будинку, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно (а.с. 49).

У зв'язку з вище наведеним ОСОБА_2 змушена була звернутись до суду, оскільки не могла оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, позов обгрунтованим і таким, що підгялає задоволенню.

Керуючись: ст. ст. 10, 11, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування першої черги за законом на 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на земельній ділянці розташований житловий будинок з прибудовами, літ. А-1, дерев'яний, житловою площею 61,9 кв. м., загальною площею 80, 2 кв.м., при цьому будинку є такі надвірні споруди: льох літ. В, вбиральня літ. Д, літня кухня літ. Е, сарай літ. ЕІ, огорожа № 2,4, вигрібні ями № 5,6).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення виготовлено та підписано 04.06.2018.

Суддя: І.М. Шелест