Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 759/4405/15-ц

провадження № 61-4161св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Даря Іванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду

м. Києва у складі судді Лук'яненко Л. М. від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Антоненко Н. О.,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, від 25 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві), приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), треті особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Д. І., про визнання недійсним правочину.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2011 року ПП «СП «Юстиція» на виконання договору про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна провело прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1. Стартова початкова ціна була встановлена експертом у розмірі 241 621 грн. Позивач вважав, що результати прилюдних торгів є недійсними та підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що під час підготовки і проведення торгів були допущені порушення, що могли вплинути на результат торгів, а саме: відповідно до пункту 3.6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, яке затверджено наказом Міністерства Юстиції України від 27 жовтня 1999 року

№ 68/5 не було опубліковано інформаційне повідомлення про продаж квартири, що позбавило заінтересованих осіб прийняти участь у торгах. 14 листопада

2010 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зробив оголошення про оцінку

майна - квартиру. Крім того, на думку позивача слід вважати неналежну експертну оцінку квартири, а саме оцінка майна відбулась 04 серпня 2010 року, а торги було проведено 20 червня 2011 року. Оцінка майна проводилась без огляду квартири, вартість якої значно занижена від ринкової вартості на той час майже вдвічі. Тобто на думку позивача, прилюдні торги практично проводились за необґрунтованою стартовою ціною квартири.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсними результати прилюдних торгів з продажу квартири АДРЕСА_4 проведені 20 червня 2011 року ПП «СП «Юстиція» та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів від 20 червня 2011 року

№ 2-К-112-СВ-і та актом про реалізацію предмета іпотеки від 30 червня

2011 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог.

У листопаді 2016 рокуОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди необґрунтовано вважали, що не було порушено процедуру прилюдних торгів, а саме пункт 3.6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Крім того, зазначав, що прилюдні торги проводились за необґрунтованою стартовою ціною, без експертної оцінки квартири експертом-оцінювачем, який би здійснював свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», яка є обов'язковою для проведення прилюдних торгів нерухомого майна.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності.

29 січня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 056-2008-087.

Відповідно до іпотечного договору від 29 січня 2008 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, указана квартира була передана в іпотеку.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом КМНО було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру позивача та за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири, задовольнити вимоги ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 237 098,14 грн (30 093,18 дол. США).

20 червня 2011 року були проведені прилюдні торги з продажу іпотечного майна, переможцем яких стало ПАТ «Універсал Банк», яке 01 вересня 2011 року отримало свідоцтво про право власності на придбану квартиру.

Указані обставини встановлені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_3, який діяв в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9, про виселення без надання іншого жилого приміщення, яке набрало законної сили 21 жовтня 2014 року.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 посилався на те, що при проведенні прилюдних торгів з реалізації його квартири відповідачами не було дотримано порядок проведення останніх, оскільки він не був повідомлений про дату, час та місце їх проведення у порушення Правил призначення та проведення прилюдних торгів, а також, що визначення вартості чи оцінки майна здійснено без огляду квартири, вартість квартири значно завищена від ринкової вартості.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдин торгів спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Встановлено, що 27 травня 2011 року на адресу, яка зазначена у виконавчому листі - АДРЕСА_3, ОСОБА_3 був направлений лист з повідомленням дати, часу та місця проведення прилюдних торгів із зазначенням початкової ціни майна.

Отже не має підстав вважати, що було порушено вимоги пунктів 3.6 та 3.11 Тимчасового положення щодо повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів.

Щодо дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, то вони не стосуються правил проведення прилюдних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Частиною 3 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оцінка майна, необхідна під час здійснення виконавчого провадження, провадиться суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданий в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Встановлено, що для визначення вартості предмету продажу державним виконавцем було залучено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група», яким було проведено звіт про оцінку майна.

Отже, правильними є висновки апеляційного суду про те, що вимоги сторони в частині оскарження оцінки майна розглядаються як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретна особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України (2004 року), дійшов правильного висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що відбулось порушення дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів, що потягли порушення прав і законних інтересів позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило