Справа № 212/2065/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 212/2065/18, 2/212/1538/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання, -

встановив:

02 квітня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона народилась 15 лютого 1959 року. З 06 грудня 2016 року є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей період у неї є пенсія за віком, яка станом на 01 квітня 2018 року складала 1373 гривні 00 копійки, інших джерел доходу в неї немає. Відповідно до свідоцтва про народження відповідача, виданого 10 лютого 1989 року, він є сином позивача, інших дітей та чоловіка не має.

Пенсія, яку отримує позивач, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, частину вона відразу після отримання пенсії віддає на сплату комунальних послуг. Крім цього, вона є хворою людиною та потребує постійного лікуванні, на що потрібні значні кошти.

На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно (а.с.1-3).

16 квітня 2018 року судом винесена ухвала про відкриття провадження та призначення до розгляду у спрощеному провадженні.

10 травня 2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою сторін та відсутністю документальних підтверджень про обізнаність сторін з часом розгляду справи.

26 квітня 2018 року позивач направила суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розгляд справи провести у її відсутність.

04 червня 2018 року відповідач направив суду заяву, у якій не заперечував проти заявлених вимог позивачем, справу просив розглянути у його відсутність, правом подання відзиву та письмових пояснень не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2, що не заперечувалось сторонами, інших дітей немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області , є пенсіонером за віком , що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААІ № 712549 , виданим Пенсійним фондом України (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 народилася 15 лютого 1959 року, зареєстрована за адресою: мікрорайон 7 ЗарічнийАДРЕСА_1 , місто Кривий Ріг , що підтверджується паспортом серії АК 775063 (а.с.5).

З довідки (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію з жовтня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі 1373,00 грн. на місяць (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії V-КИ № 300850 від 10 лютого 1989 року відповідач є сином позивача (а.с.8).

Відповідач офіційно працевлаштований, працює на ПрАТ «КЗРК», його дохід складає 10000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2016 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач одинока, інших дітей, крім відповідача, не має.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має заробіток, працює офіційно, позивач є пенсіонером, а тому аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/4 частки щомісячно.

Обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України.

Статтею 201 СК України визначені обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимоги на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про задоволення позову.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 704,80 на користь держави судовий збір .

Керуючись ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 247,259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 1988 року грудня місяця 13 дня народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання матері ОСОБА_1, 1959 року лютого місяця 15 дня народження, РНОКПП НОМЕР_2, на її користь, довічно, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, 1988 року грудня місяця 13 дня народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. Н. Борис

Повне рішення складено та підписано 08.06.2018 року.