Провадження №2-о/592/271/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Клюшник В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Виконавчий комітет Білопільської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання (факту прийняття спадщини) після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 08.04.2015 року обґрунтовуючи свої вимоги тим, що будучи зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала за місцем проживання своєї матері за адресою: Сумська область, Білопільський район, село Старі Вирки, вулиця Клубна, будинок 15. При житті, 25 травня 2010 року ОСОБА_2 зробила заповіт, яким все своє майно заповідала їй, своїй доньки. Вона як спадкоємиця за заповітом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що нею не надано документів про фактичне прийняття спадщини, в звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Заявниця та її представник в судовому засіданні просили встановити факт постійного проживання заявниці з матір'ью ОСОБА_2, яка померла 08.04.2015 року на час відкриття спадщини за адресою: Сумська область, Білопільський район, село Старі Вирки, вулиця Клубна, будинок 15.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили розглядати відповідно до вимог законодавства.

Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4Н, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2015 року в м. Суми померла ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.12).

23 серпня 1980 року ОСОБА_6 одружилась з ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.9), але у подальшому шлюб розірваний 11 квітня 2006 року (а.с.10).

Згідно заповіту від 25 червня 2010 року ОСОБА_6 надія Іванівна заповідала все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповідала ОСОБА_1 (а.с.13).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (пая): ріллю площею 3,234 га та кормові угіддя площею 0,876 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нововирківської сільської ради, надані на підставі розпорядження голови Білопільської державної адміністрації від 25.11.2003 року, № 632, посвідчені державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ № 154048, виданим 15 грудня 2003 року (а.с.17).

Відповідно до виписки з господарської книзі виконкому Нововирківської сільської ради за № 178 за 2015 рік в домогосподарстві за за адресою: Сумська область, Білопільський район, село Старі Вирки, вулиця Клубна, будинок 15 прописана одна особа ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4Н, ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили, що заявниця протягом 5 років проживала разом з матірю ОСОБА_2 і допомогала їй по господарству, поховала її.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК Україниу разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином в судовому засіданні доведено той факт, що заявниця ОСОБА_1 по день смерті своєї матері ОСОБА_6 постійно проживала разом з нею за адресою: Сумська область, Білопільський район, село Старі Вирки, вулиця Клубна, будинок 15, що обєктивно підтверджується матеріалами цивільної справи, поясненнями представника заявниці, показаннями свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4Н, ОСОБА_5

Враховуючи встановлені судом обставини,зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5,7,12, 263-265, 293,294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1(реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2, померлою 08 квітня 2015 року за адресою: Сумська область, Білопільський район, село Старі Вирки, вулиця Клубна, будинок 15.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у розгляді справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд. м.Суми.

Суддя Г.Ю. Корольова