532/1762/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача, адвокат ОСОБА_2,

відповідач публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2016 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договорів недійсними.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що 28 квітня 2007 року між акціонерним товариством інноваційний банк «Укрсиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та нею укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення). ОСОБА_7 при укладенні ОСОБА_8 не надав детального розпису загальної вартості кредиту, а також графіків платежу, не визначена ціна послуги (загальна вартість) Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити іншим актам цивільного законодавства, що є порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та свідчить про нечесну підприємницьку діяльність, а тому, враховуючи викладене, позивач прохає суд визнати договір недійсним.

01 листопада 2016 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що між сторонами укладено Договір на строк з 28 квітня 2007 року по 28 квітня 2022 року. Відповідно до п. 1.1. ОСОБА_8 зобовязується надати ОСОБА_1 однією сумою в іноземній валюті 22000 доларів США. Позивач зобовязується повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених ОСОБА_8. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 111100 гривень за курсом НБУ. Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % річних. За п. 1.2.2 кредитного договору Позивач зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентих платежів у розмірі 271,12 доларів США 15 центів в день сплати ануїтентних платежів. ОСОБА_7 не надав детального розпису загальної вартості кредиту, тобто не визначена ціна послуги, що є порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до п.1.1 Правил надання Банками України інформації споживачу про умови кредитування на сукупну вартість кредиту «Правила розроблено відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Закон України «Про захист прав споживачів» чинний на момент укладення кредитного договору містить вимоги щодо включення у договорі про надання споживчого кредиту детального розпису загальної вартості кредиту для споживача. В пункті 1.2.2 ОСОБА_8 не розписано яка саме сума є кредитом, а що відсотками. Враховуючи викладене, позивач прохає суд визнати договір недійсним.

10 жовтня 2016 року відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що між сторонами дійсно укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 ( при застосуванні ануїтентних платежів. Договір укладено відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Сторонами погоджені всі умови договору. Порядок сплати коштів визначений у ОСОБА_8, а тому позов є безпідставним. Крім цього, перед підписанням ОСОБА_8 позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому посилання позивача на те, що Банком не надавалась письмова інформація сукупності вартості кредиту перед його укладенням є також безпідставними. Позивач підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, відповідач прохає відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 23 березня 2017 року по справі призначено судово-економічну експертизу. Провадження по справі на момент проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року провадження по справі поновлено.

Ухвалами суду від 23 березня 2018 року та 11 червня 2018 року постановлено провести судовий розгляд в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року ОСОБА_1 подала до АКІБ «УкрСиббанк» заяву про отримання кредиту в сумі 22000 доларів США ( т.2 а.с.34-36).

26 квітня 2007 року на засіданні кредитного комітету Полтавського управління АКІБ «УкрСиббанк» розглянуто заявку на видачу кредиту та вирішено видати ОСОБА_1 іпотечний кредит в сумі 22000 доларів США строком на 180 місяців під 12,5 % річних під іпотеку квартири АДРЕСА_1 (а.с.117).

28 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) (а.с. 9-13).

Із виписки за кредитним договором вбачається, що 28.04.2007 року АТ «Укрсиббанк» згідно угоди № 0 від 28.04.2007 року надав ОСОБА_1 22 000 доларів США, що еквівалентно 111100 гривень. Меморіальний валютний ордер № 310676 (т.1 а.с.89, 179, 216, 217, т.2 а.с.11-33).

Із висновку експерта № 2402 від 26.12.2017 року вбачається, що за даними п. 1.3.1 ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р. процентна ставка за користування кредитом становить 12,5 % річних. В межах наявних матеріалів, сукупна вартість кредиту ( у процентному значенні та грошовому виразі) на момент укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р. не визначені. В результаті проведених розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р., встановлена сукупна вартість кредиту ( у процентному значенні та у грошовому виразі) складає:

- сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту № 0 від 28.04.2007 р. 13,64 %;

- сукупна вартість кредиту у грошовому виразі на моменту укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту № 0 на 28.04.2007 р. 27228,46 доларів США (т. 2 а.с.67-86).

Крім цього висновком експерта встановлено, що в межах наявних матеріалів, документально обгрунтований щомісячний платіж ( в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), відповідно до умов кредитування, викладених на момент укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р. складає 271,15 доларів США щомісячно та 273,70 доларів США в останній період сплати.

В результаті проведеного дослідження шляхом співставлення взаємоповязаних документів, встановлено, що одну й ту ж операцію перерахування коштів (надання кредиту) на рахунок № 4600 за ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р. ( т. 1 а.с.9-13) , відображено у різних банківських документах, які містять суперечливі між собою реквізити та в повній мірі не узгоджуються вимогами нормативно-правових актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку банків, а саме:

- дебетові рахунки ( № НОМЕР_1), використані для перерахування коштів (надання кредиту) по договору № 0 від 28.04.2007 р. ( т.1 а.с.9-13), що зазначені у Меморіальному ордері № НОМЕР_2 від 28.04.2007 р. ( т. 1 а.с.89), виписці за кредитним договором за 28.04.2007 р. ( т.1 а.с.89) та виписці за період з 28.04.2007 р. по 21.11.2007 р. відрізняються від дебетових рахунків ( № НОМЕР_3) зазначених у Меморіальному валютному ордері № 310676 від 28.04.2007 р. (т.1 а.с. 179), виписці «Движение по счету № 4600 дол. США ОСОБА_1 код НОМЕР_4 с 01.04.2007 по 01.12.2016» (т.1 а.с.180) та виписці «Движение по счету № 4600 валюта USD ОСОБА_1 код НОМЕР_4» ( т.2 а.с. 11-33);

- рахунок № НОМЕР_5 («Транзитний рахунок за іншими розрахунками») не відноситься до рахунків для обліку наданих кредитів та не передбачений для відображення операцій з видачі кредиту ( згідно вимог п.4.4 (б), 4.6 Постанови Правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р. та п.2.1 гл. 2 розділу ІІ Постанови Правління НБУ № 481 від 27.12.2007 р.);

- меморіальний ордер № НОМЕР_2 від 28.04.2007 р. ( т.1 а.с.89) не містить усіх обовязкових реквізитів, передбачених вимогами нормативних актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках ( в тому числі вимогами Постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. та Постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 р.), а саме відсутні посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;

- номери меморіальних ордерів від 28.04.2007 р. ( Меморіальний ордер № НОМЕР_2 від 28.04.2007 р. (т.1 а.с.89) та Меморіальний валютний ордер № 310676 від 28.04.2007 р. ( т.1 а.с.179) відрізняються між собою, незважаючи на відображення однієї й тієї ж операції (надання кредиту), що не узгоджується з вимогами Постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. «Про затвердження положення про організацію операційної діяльності в банках України».

В межах наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування ( в тому числі перед укладенням кредитного договору) та сукупну вартість кредиту у процентному значенні та в грошовому виразі, під час укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення) № 0 від 28.04.2007 р., виконано з недотриманням ЗУ «Про захист прав споживачів».

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, раніше він працював керуючим відділенням АК ІБ «УкрСиббанк», до якого зверталась ОСОБА_1 за отриманням кредиту. Кредитору завжди передбачалось надання договір та графік погашення кредиту, однак чи надавався він ОСОБА_1 не памятає. При ануїтентній схемі погашення умови погашення можуть бути вказані в договорі це політика банку. Чи надавались на той період інформаційні листи не памятає.

Статтею 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, станом на час укладення договору) передбачено, що Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту.

Персональні дані, одержані від споживача або іншої особи у зв'язку з укладенням та виконанням договору про надання споживчого кредиту, можуть використовуватися виключно для оцінки фінансового стану споживача та його спроможності виконати зобов'язання за таким договором.

Не є порушенням положень абзацу другого цієї частини повідомлення кредитодавцем відомостей про споживача Бюро кредитних історій, яке займається збиранням, обробленням, зберіганням, захистом і використанням інформації відповідно до законодавства про формування і ведення кредитних історій.

Фінансові установи несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту;

2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься

частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови

надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту;

5) річна відсоткова ставка за кредитом;

6) інші умови, визначені законодавством.

Постановою Правління НБУ № 255 від 18.06.2003 року «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України» визначено, що ефективна ставка відсотка - ставка, яка точно дисконтує очікуваний потік майбутніх грошових платежів або надходжень упродовж очікуваного терміну дії фінансового інструменту до чистої балансової вартості (амортизованої собівартості) цього інструменту. Для розрахунку ефективної ставки відсотка визначаються потоки грошових коштів з урахуванням усіх умов договору за фінансовим інструментом, у тому числі включаються всі комісії та інші сплачені або отримані сторонами суми, що є невід'ємною частиною доходу (витрат) фінансового інструменту. Якщо неможливо достовірно оцінити потоки грошових коштів або очікуваний строк дії фінансового інструменту, то використовуються потоки грошових коштів, що передбачені відповідним договором, протягом строку дії договору.

ОСОБА_10 України розяснив, що вимога вище вказаних Правил щодо обов'язкового врахування при розрахунку сукупної вартості кредиту платежів, які споживач має сплатити на користь третіх осіб, повною мірою ґрунтується на вимогах підпункту д) пункту 2 частини 2, а також пункту 2 частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" .

Стосовно встановленого Правилами порядку розрахунку реальної процентної ставки зазначаємо, що за своєю математичною сутністю цей порядок не відрізняється від порядку розрахунку ефективної ставки відсотка, вимога щодо застосування якої банками встановлена Правилами бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затвердженими постановою Правління ОСОБА_10 банку України від 18.06.2003 N 255.

У відповідності до вимог пункту 3.2 глави 3 Розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України "для розрахунку ефективної ставки відсотка визначаються потоки грошових коштів з урахуванням усіх умов договору за фінансовим інструментом, у тому числі включаються всі комісії та інші сплачені або отримані сторонами суми, що є невід'ємною частиною доходу (витрат) фінансового інструменту".

Встановлений пунктом 3.3 Правил порядок розрахунку реальної процентної ставки, як такої, що точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, є аналогічним порядку розрахунку ефективної ставки відсотка.

При визначенні переліку супутніх послуг банки мають керуватися положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (відповідно до яких об'єктом зобов'язання є дії однієї сторони на користь другої), а також вимогами частини 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», частини 5 статті 1 розділу I та статті 4 розділу II Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" . У зобов'язанні мають бути чітко визначені його суб'єкти та конкретизований його об'єкт.

Таким чином, кредитний договір повинен містити детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, що за змістом є відповідними вимогам закону, а за формою вимогам Постанов Правління НБУ та є істотною умовою договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням кредитного договору, ОСОБА_10 зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про розмір сукупної вартості кредиту, зазначивши перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням ( в тому числі витрат на користь третіх осіб: витрати на страхування, юридичне оформлення та ін.), а також переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг. Тобто, перед укладанням договору має бути орієнтовна інформація щодо всіх майбутніх платежів та умов погашення заборгованості.

Позивач, ОСОБА_1 повідомила суд, що вона не отримувала інформацію щодо всіх платежів, порядку та умов їх виплати.

Відповідач повідомив, що інформаційний лист надати не має можливості, оскільки він знаходиться у особи, яка його отримала.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку обовязок доказування складання та вручення кредитору інформаційного листа перед укладенням договору покладається на кредитодавця. Спосіб обрахунку відсотків, що належать до сплати є складним і в наслідок відсутності спеціальних економічних знань не дозволяє споживачу зробити самостійно вірний розрахунок.

У рішенні Конституційного суду України у справі № 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року зазначено, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, обєктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспо- рювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів ( робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Таким чином, оформлення Банком інформації про умови кредитування ( в тому числі перед укладенням кредитного договору) та сукупну вартість кредиту у процентному значенні та в грошовому виразі, під час укладення ОСОБА_8 про надання споживчого кредиту ( при застосуванні ануїтентної схеми погашення ) № 0 від 28.04.2007 р., виконано з порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) від 28 квітня 2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 недійсним.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду, позивач звільнена від сплати судового збору, а тому із публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь держави слід стягнути 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень судового збору.

Крім цього, судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати, а саме витрати за проведення по справі експертизи в сумі 11000 гривень, а також по сплаті судового збору за витребування документів в розмірі 275,60 гривень, а тому із відповідача слід стягнути 11275,60 (одинадцять тисяч двісті сімдесят пять гривень шістдесят копійок) гривень на користь ОСОБА_1

Керуючись статтями 12, 81, 141, 258, 259, 263-257, 268, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договорів недійсними задовольнити повністю.

Визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) від 28 квітня 2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 недійсним.

Стягнути із публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені судові витрати в сумі 11275,60 (одинадцять тисяч двісті сімдесят пять гривень шістдесят копійок) гривень.

Стягнути із публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь держави 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень судового збору.

Повний текст рішення буде виготовлено 18 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_6, мешканка АДРЕСА_2;

відповідач: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», м. Київ, вул. Анд- ріївська,2/12, , МФО 351005, рахунок 1504.

Суддя