Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 766/5295/16-ц

провадження № 61-931св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Пологовий будинок Суворовського району ім. З. С. Клименко,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Пологового будинку Суворовського району імені З.С. Клименко на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року у складі судді Хайдарової І. О. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Бугрика В. В., Семиженка Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення та поновлення на роботі.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до наказу від 01 вересня 1997 року за № 84-к по Пологовому будинку № 1 міста Херсона (в подальшому було перейменовано на пологовий будинок Суворовського району імені З. С. Клименко), її було прийнято на посаду лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації. За весь час перебування в трудових відносинах із Пологовим будинком Суворовського району імені З. С. Клименко її неодноразово переводили на різні посади, з 01 лютого 2011 року вона працювала на посаді лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення. На підставі наказу головного лікаря Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко від 30 листопада 2015 року за № 207-к «Про переміщення лікарів» з 01 грудня 2015 року її відповідно до частини другої статті 32 КЗпП Українибуло переміщено на посаду лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко із визначенням організації роботи відповідно до посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко. Вважає, що наказ про переміщення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вона має найвищу кваліфікаційну категорію лікаря акушера-гінеколога. Фактично відбулося не переміщення, а її переведення, згоди на яке вона не давала.

Посилаючись на викладене, позивач просила поновити їй строк для звернення до суду з цим позовом; визнати незаконним та скасувати наказ Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко від 30 листопада 2015 року № 207-к «Про переміщення лікарів» у частині переміщення її з посади лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення на посаду лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко та поновити її на попередній посаді лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення з підстав, передбачених статтями 32, 234, КЗпП України.

Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що протягом роботи у пологовому будинку позивача було неодноразово переміщено у різні відділення, але у межах її спеціальності - лікар акушер-гінеколог. Заперечень, зауважень або будь-яких інших заборон за станом здоров'я з боку позивача щодо переміщень до адміністрації закладу не надходило. Позовна заява містить посилання на наказ Міністерства охорони здоров'я України від 29 грудня 2003 року № 620 «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатальної допомоги в Україні», яким затверджено «Методичні рекомендації щодо організації допомоги в Україні». Таке посилання на вищевказаний наказ Міністерства охорони здоров'я України, суперечить статті 8 ЦПК України, у зв'язку з тим, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08 травня 2014 року № 310 вказаний підзаконний акт втратив чинність. Крім того, позивачем пропущено строк для звернення до суду із позовом про поновлення на роботі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення та поновлення на роботі. Визнано незаконним та скасовано наказ Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко від 30 листопада 2015 року № 207-к «Про переміщення лікарів» в частині переміщення ОСОБА_3 на посаду лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко. Поновлено ОСОБА_3 на посаді лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що фактично відбулося переведення позивача на іншу посаду без її згоди всупереч статті 32 КЗпП України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вказав на те, що суд першої інстанції, вирішуючи трудовий спір, з дотриманням вимог статей 212-214 ЦПК України2004 року правильно оцінив надані сторонами докази та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 була переведена на іншу посаду з порушенням вимог частини першої статті 32 КЗпП України, оскільки посада, на яку позивача було переміщено, за функціональними обов'язками, режимом роботи, кваліфікацією істотно відрізняється від посади, яку вона обіймала до переміщення.

У грудні 2017 року Пологовий будинок Суворовського району ім. З. С. Клименко подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказує на те, що протягом роботи у пологовому будинку позивача було неодноразово переміщено у різні відділення цього пологового будинку, але у межах її спеціальності - лікар акушер-гінеколог. Суд не навів мотивів того, у чому полягає порушення прав позивача при переміщенні до того ж структурного підрозділу, у який вона була прийнята на роботу. Згідно зі Статутом пологового будинку, Положенням про пологовий будинок, посадовою інструкцією головного лікаря до компетенції головного лікаря пологового будинку належить формування діяльності та укомплектування штатами з урахуванням наказу Міністерства охорони здоров'я Українивід 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я». Додатком № 33 до зазначеного Наказу Міністерства охорони здоров'я України чинного на час постановлення оскаржуваного наказу, визначені примірні штатні нормативи пологових будинків (акушерських відділень (палат) і відділень (палат) для новонароджених). Зазначений додаток регулює порядок розрахунку персоналу, в тому числі і лікарський склад, зокрема пологового будинку. При цьому пункт 5 примітки до цього Додатку встановлює, що штатний розпис закладу не визначає робочого місця медичного працівника. Це питання повинно вирішуватись залежно від конкретних умов і доцільності надання медичної допомоги окремим групам за місцем роботи, освіти та ін., і відображатися в графіках роботи. Таким чином, законодавець встановив пріоритетність при встановленні робочого місця медичного працівника саме графіку роботи, оскільки специфіка надання медичної допомоги не надає можливості іншим чином встановити робоче місце медичного працівника. Здійснення переміщення лікарів у межах своєї спеціальності, кваліфікації у іншій структурний підрозділ із збереженням заробітної плати, в тому числі системи оплати, пільг та компенсації, встановлених локальними нормативними актами та чинним законодавством України, без установлення або скасування неповного робочого часу, без суміщення професій (посад), без зміни розрядів і найменувань посад не є зміною істотних умов праці та не відповідає ознакам переведення, визначеним у статті 32 КЗпП України. В ухвалі суду апеляційної інстанції не наведено, чому рішення суду першої інстанцій є законним, відсутні посилання на норми матеріального та процесуального права у сукупності з конкретними, а не абстрактними доказами, які підлягають застосуванню. Зі змісту диплома, сертифіката, посадових інструкцій та кваліфікаційних вимог вбачається, що на підставі оскаржуваного позивачем наказу відбулося переміщення у межах кваліфікації, спеціальності на тому ж самому підприємстві, у тій самій місцевості але в іншій структурний підрозділ, що в свою чергу відповідає вимогам та критеріям, встановленим частиною другою статті 32 КЗпП України. КЗпП України та інші акти трудового законодавства взагалі не передбачають вимог до обов'язкової форми або змісту наказу про переміщення. Жоден орган держави не був уповноважений законом на визначення таких умов або затвердження обов'язкової чи типової форми. Судом першої інстанції взагалі не наведений правовий висновок щодо поданого клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко, в якому вказує на те, що відповідач не навів у касаційній скарзі обґрунтувань та підстав незаконності та неправильності рішень судів першої й апеляційної інстанцій.

Ухвалою від 07 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, судові рішення першої й апеляційної інстанційпідлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судом установлено, що з 01 вересня 1997 року ОСОБА_3 прийнято на посаду лікаря акушера-гінеколога Пологового будинку № 1 у м. Херсоні у структурний підрозділ жіночу консультацію № 2, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Із 01 лютого 2011 року ОСОБА_3 працювала на посаді лікаря акушера-гінеколога в гінекологічному відділенні Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко.

Згідно з наказом головного лікаря Полового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко від 30 листопада 2015 року № 207-к ОСОБА_3 переміщено з посади лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко на посаду лікаря акушера-гінеколога в жіночу консультацію № 2 із 01 грудня 2015 року.

У Пологовому будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко діють дві різні посадові інструкції - посади лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення та посади лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації.

Відповідно до посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації № 2 Пологового будинку Суворовського району м. Херсона ім. З. С. Клименко, затвердженої головним лікарем пологового будинку 24 грудня 2015 року, основною функцією лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації є надання кваліфікованої акушерсько-гінекологічної допомоги населенню, зокрема: здійснювати прийом жінок у жіночій консультації; відвідувати хворих і вагітних на дому за викликом; виконувати активний акушерський патронаж вдома; проводити активну санітарно-просвітницьку діяльність щодо здорового способу життя, безпечного материнства, планування сім'ї, тощо; вести профілактичну роботу з виявлення ускладнень вагітності, а також факторів ризику, що загрожують фізіологічному виношуванню вагітності; здійснювати динамічне спостереження за станом здоров'я вагітних жінок, забезпечувати взяття на диспансерний нагляд вагітних у ранні строки вагітності (до 12 тижнів); та інше.

Згідно із посадовою інструкцією лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення, затвердженою головним лікарем Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко, лікар акушер-гінеколог гінекологічного відділення надає кваліфіковану планову та невідкладну стаціонарну акушерсько-гінекологічну допомогу хворим, що поступають до гінекологічного відділення, відповідно до своєї кваліфікаційної категорії.

Норма статті 32 КЗпП Українипередбачає, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законом.

У частині другій статті 32 КЗпП Українизазначається, що не вважається переведення на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Так, зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті.

Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника.

Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов'язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

У цій справі, суди дійшли помилкових висновків про те, що фактично мало місце переведення позивача на іншу посаду, а не переміщення, оскільки для лікаря акушера-гінеколога гінекологічного відділення та лікаря гінеколога у жіночій консультації згідно посадових інструкцій передбачені різні функціональні обов'язки, оскільки суди не врахували не врахували особливості роботи лікаря як медичного працівника.

Так, згідно пункт 5 примітки до Додатку № 33 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я, що штатний розпис закладу не визначає робочого місця медичного працівника. Це питання повинно вирішуватись залежно від конкретних умов і доцільності надання медичної допомоги окремим групам за місцем роботи, освіти та ін., і відображатися в графіках роботи.

У відповідності до статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв'язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв'язку з вагітністю та пологами;

Отже, визначення робочого місця лікар акушера-гінеколога, враховуючи специфіку надання медичної допомоги, має свої особливості. На думку суду не може тлумачитись як переведення на іншу посаду, в розумінні статті 32 КЗпП України, переміщенні лікаря акушера-гінеколога із одного відділення пологового будинку в інше відділення цього ж медичного закладу при збереженні тієї ж спеціальності, посади та оплати праці, оскільки у такому разі трудова функція лікаря, яка полягає у наданні кваліфікованої акушерсько-гінекологічної допомоги населенню, не змінюється, не змінюється і істотні умови праці, змінюється лише медичний вид допомоги, яку надає лікар.

Таким чином, Верховний Суд дійшов до висновку, що позивача було саме переміщено, а не переведено на посаду лікаря акушера-гінеколога в жіночу консультацію № 2, оскільки залишилися незмінними всі істотні умови праці (спеціальність, кваліфікація, найменування посади), а відбулась лише зміна робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи), а саме, ОСОБА_3 переміщено з гінекологічного відділення до жіночої консультації, а тому відповідно до частини другої статті 32 КЗпП Українине потребувало згоди позивача на таке переміщення.

Отже, переміщення ОСОБА_3 на таку ж посаду в інший структурний підрозділ - жіночу консультацію цього ж Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименковідповідає вимогам закону.

Натомість місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що відповідач провів переведення позивача без її згоди, оскільки переміщення ОСОБА_3на посаду лікаря акушера-гінеколога в жіночу консультаціювідбулося відповідно до вимог закону та є правомірним.

Переміщення не може бути безмотивним та необумовленим інтересам виробництва.

Так, відповідно до витягу з наказу від 30 листопада 2015 року № 207-к головного лікаря Пологового будинку Суворовського району ім. З. С. Клименко «Про переміщення лікарів» ОСОБА_3 було переміщено у жіночу консультацію № 2 із метою підвищення кваліфікації лікарів по всіх напрямках акушерства та гінекології, забезпечення послідовності в роботі між відділеннями стаціонару і жіночими консультаціями та з метою укріплення акушерської бригади лікарів в акушерському фізіологічному відділенні.

Підставою цього наказу був рапорт ОСОБА_5, який керувався інтересами роботи всього лікарського складу Пологового будинку, з метою укріплення акушерської бригади та наданні можливості іншим лікарям акушерам-гінекологам здобути професійні навички саме у гінекологічному відділені пологового будинку. Метою зазначеного наказу є здійснення медичної практики іншими (не ОСОБА_3.) лікарями акушерами-гінекологами у різних підрозділах пологового будинку (у тому числі у гінекологічному відділенні), що надасть останнім право на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я Українивід 19 грудня 1997 року № 359 «Про подальше удосконалення атестації лікарів» пройти атестацію та підвищити відповідний кваліфікаційний рівень.

Узагальнюючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами допущено неправильне застосування статті 32 КЗпП України, що у відповідності до статті 412 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої й апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Пологового будинку Суворовського району імені З. С. Клименко задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Пологового будинку Суворовського району імені 3. С ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення та поновлення на роботі відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик