Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 707/2193/15-ц

провадження № 61-9296 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-заступник прокурора Черкаської області,
відповідачі:-Черкаська районна державна адміністрація,
-відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції,
-ОСОБА_4,
-ОСОБА_5,
-ОСОБА_6,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
-Державне підприємство «Черкаське лісове господарство»,
-управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області,
-Приватне підприємство «Гарант»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року, ухвалене суддею Соколишиною Л. Б., та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року, постановлену колегією суддів у складі: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, у справі, відкритій за позовом заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Черкаське лісове господарство», управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, Приватне підприємство «Гарант», про визнання розпорядження недійсним та скасування рішення,

Встановив:

1. У вересні 2015 року заступник прокурора Черкаської області (далі - прокуратура Черкаської області) звернувся до Черкаського районного суду Черкаської областіз позовом до Черкаської районної державної адміністрації (далі - Черкаська РДА), ОСОБА_4, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського районного управління юстиції (далі - орган держреєстрації у Черкаському районі), третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» (далі - ДП «Черкаське лісове господарство»), з вимогами які по суті зводились до визнання недійсним розпорядження Черкаської РДАвід 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» (далі - розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242) та скасування рішення органу держреєстрації у Черкаському районі про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку (кадастровий НОМЕР_3).

2. Також у вересні 2015 року з тих самих підстав прокуратура Черкаської області звернулась до суду з позовами до Черкаської РДА, ОСОБА_6 (земельна ділянка - кадастровий НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (земельна ділянка - кадастровий № НОМЕР_2).

3. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року вказані справи були об'єднані в одне провадження.

4. В рамках розгляду справи ухвалами Черкаського районного суду Черкаської області до справи були залучені у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області та Приватне підприємство «Гарант».

5. Позовна заява мотивована тим, що прокуратура Черкаської області вважає наявним порушення інтересів держави у сфері раціонального використання, охорони та розпорядження землями державної власності, що полягає у протиправній зміні цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі рекреаційного призначення під будівництво дач та передачі цієї земельної ділянки у приватну власність громадянам.

6. Зазначені спірні земельні ділянки відносилися до земель лісогосподарського призначення, що підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Черкаське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства (Свидівоцьке лісництво) та листа зазначеного підприємства від 12 лютого 2015 року № 171/03, відповідно до яких зазначена земельна ділянка розташована на території лісового фонду Свидівоцького лісництва кв.1 вид. 4, 5. Попередньо ці земельні ділянки обліковувалися за ДП «Черкаське лісове господарство».

7. Розпорядженням Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,4176 га у власність 15 громадян для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, у тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Цим же розпорядженням цільове призначення відповідних земель змінено на землі рекреаційного призначення. На виконання указаного розпорядження органом держреєстрації у Черкаському районі зареєстровано право приватної власності за відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відповідні земельні ділянки та видано свідоцтва про право власності.

8. Розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 підлягає визнанню недійсним, оскільки зміна цільового призначення земельних ділянок з лісогосподарського на рекреаційне відбулася з порушенням встановленого земельним та містобудівним законодавством порядку: без розроблення відповідної містобудівної документації, планувальних рішень, котрі передбачають здійснення індивідуального дачного будівництва, детального плану територій. Відсутнє погодження Кабінетом міністрів України зміни цільового призначення зазначених земель лісогосподарського призначення.

9. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року позов прокуратури Черкаської області задоволено, вирішено питання судових витрат.

10. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прокуратурою Черкаської області доведено у судовому засіданні порушення інтересів держави у сфері раціонального використання, охорони та розпорядження землями державної власності, що полягає у протиправній зміні цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі рекреаційного призначення під будівництво дач та передачі спірної земельної ділянки у приватну власність громадянам, які є відповідачами у справі. За наявності порушень вимог закону при винесенні Черкаською РДА оспорюваного розпорядження від 11 вересня 2014 року № 242 суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги прокуратури Черкаської області щодо визнання цього розпорядження недійсним. Враховуючи, що це розпорядження стало підставою прийняття рішення про реєстрацію речового права за відповідачами фізичними особами, необхідним також є скасування рішень реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за цими відповідачами.

11. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилені, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року залишено без змін.

12. Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що право на земельні ділянки було набуто з порушенням законодавства та на підставі незаконного рішення.

13. У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

14. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки ними порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до порушення прав позивача. Зокрема, суди не правильно оцінили докази у справі та встановили обставини справи; не врахували у якості доказу у справі судове рішення в адміністративній справі, практику Європейського суду з прав людини, інвентаризацію земель, до складу яких входять спірні земельні ділянки; безпідставно вимагали від відповідачів надання у якості доказів проектів землеустрою, які затверджувались розпорядженням Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242. Апеляційний суд в порушення вимог процесуального законодавства прийняв до розгляду у якості доказу зазначені висновки експерта.

15. Інші учасники справи правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не скористалися.

16. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

17. Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18. 21 грудня 2017 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

19. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Частина друга цієї статті передбачає, що суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22. Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

23. Судами установлено, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 11 вересня 2014 року № 242 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,4176 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради (за межами населеного пункту) у власність 15 громадян для ведення індивідуального дачного будівництва, у тому числі відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Земельні ділянки без погодження з Кабінетом міністрів України віднесено до категорії земель рекреаційного призначення (а.с. 10, т. 1).

24. На підставі зазначеного рішення Черкаської РДА ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 21-22, 133-134, 205-206, т. 1).

25. Спірні земельні ділянки розташовані на території лісового фонду Свидівоцького лісництва, що підтверджується копіями доданих до листів ДП «Черкаське лісове господарство», результатів інструментальної зйомки, планшетом лісовпорядкування, проектом організації та розвитку лісового господарства (а.с.12-17, т. 1). Ці земельні ділянки вкриті лісовою рослинністю згідно даних публічної кадастрової карти України (а.с.137-139, т.2). Зазначені документи є доказом при встановленні цільового призначення землі відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у його постанові від 21 січня 2015 року (провадження № 6-224цс14).

26. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи від 30 травня 2016 року, проведеної в межах розслідування кримінального провадження № 0000003 (а.с. 9-58, т. 3) земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_4 НОМЕР_2 знаходяться на земельній ділянці ДП «Черкаське лісове господарство» в повному обсязі, розміщені в лісі, відповідно до матеріалів лісовпорядкування (а.с.16, т. 3). Вказаний висновок, в судовому засіданні, також підтвердив спеціаліст, який його підготував, ОСОБА_10

27. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (далі позначення цього документу у редакції, чинній на момент здійснення процесуальних дій судом першої інстанції та апеляційним судом, за умови однаковості положень такої редакції, - ЦПК України 2004)).

28. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (частина друга статті 303 ЦПК України 2004).

29. До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії (частина перша статті 18 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (в редакції чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - ЗК України).

30. Землі лісогосподарського призначення та землі рекреаційного призначення є двома окремими категоріями земель України згідно їх цільового призначення згідно із пунктами «ґ» та «е» частини першої статті 19 ЗК України.

31. Відповідно до частини першої статті 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

32. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частини перша та друга статті 20 ЗК України).

33. Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 20 ЗК України).

34. Відповідно до абзаців шість, сім та вісім частини третьої статті 20 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом, та погоджується Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

35. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (частина перша статті 186-1 ЗК України).

36. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства (абзац п'ятий частини третьої статті 186-1 ЗК України).

37. До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (пункт 5 розділ VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України від 21 січня 1994 року № 3852-XII в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).

38. Матеріалами справи не підтверджується, а ОСОБА_5 не доведено, що суди попередніх інстанцій позбавили відповідачів права клопотати про призначення експертиз у цій справі, безпідставно відхилили подібні клопотання. Зазначені висновки експерта були залучені як доказ до розгляду справи апеляційним судом без порушення вимог закону. Відповідний експерт давав пояснення по своїм експертним висновкам в судовому засіданні апеляційного суду, у якому були присутні представники відповідачів, зокрема ОСОБА_5, які мали можливість ставити запитання експерту та ставити під сумнів його пояснення. Тому твердження ОСОБА_5про неналежність даного доказу у справі спростовується матеріалами справи.

39. Статтею 58 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про землеустрій) не передбачено проведення інвентаризації земель безпосередньо з метою визначення їх категорії. До розмежування земель державної та комунальної власності формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами (абзац другий пункту 1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513 в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).

40. Отже, за наявності визначеної категорії земель, до складу яких входили спірні земельні ділянки, на підставі інвентаризації цих земель була б відсутня необхідність віднесення таких земельних ділянок до тієї чи іншої категорії земель розпорядженням Черкаської РДАвід 11 вересня 2014 року № 242, якщо тільки не здійснювалась зміна цільового призначення таких земельних ділянок. Разом з тим, в розпорядженні Черкаської РДАвід 11 вересня 2014 року № 242 чітко зазначено про віднесення спірних земельних ділянок до категорії земель рекреаційного призначення.

41. Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на певний період та поетапно згідно з генеральними планами населених пунктів і визначають, зокрема цільове призначення земель (пункт «а» частини третьої статті 53 Закону про землеустрій). В свою чергу, відповідно до частини першої статті 50 цього закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (проекти, які затверджувались розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242) складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

42. Крім того, самі матеріали щодо проведення інвентаризації земель, до складу яких входять спірні земельні ділянки, відповідачами судам попередніх інстанцій не надавались, тому відповідають вимогам закону висновки апеляційного суду щодо неприйняття доводів відповідачів на підставі таких матеріалів.

43. Належна оцінка судового рішення в адміністративній справі, на яке посилається ОСОБА_5, надана судом першої інстанції. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України 2004 особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

44. Зазначене стосується також надання відповідачами землевпорядної документації, яка затверджувалась спірним розпорядження Черкаської РДАвід 11 вересня 2014 року № 242. Зокрема, судом апеляційної інстанції не покладався обов'язок на відповідачів вилучати документи з Державного фонду документації із землеустрою в порушення вимог закону. В рамках змагальності сторін спору, передбаченої статтею 10 ЦПК України 2004, відповідачі мали надати відповідні докази на підтвердження власних доводів та спростування доводів позивача.

45. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) (згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац другий частини сьомої статті 118 ЗК України). Згідно із пунктом «ґ» частини першої статті 27 Закону про землеустрій замовники документації із землеустрою мають право, зокрема виступати власником документації із землеустрою.

46. Отже, твердження ОСОБА_5 про те, що вона апріорі не могла мати відповідну землевпорядну документацію, на підставі затвердження якої їй було передано спірну земельну ділянку у власність, спростовується положеннями законодавства.

47. Матеріалами справи підтверджується, що відповідні документи із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок до Державного фонду документації із землеустрою не надходили, що відповідає висновку апеляційного суду щодо цих документів.

48. Враховуючи матеріали справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, судами надано належну оцінку доводам сторін щодо застосування практики Європейського суду з прав людини у цій справі. Той факт, що ОСОБА_5 не згодна з такою оцінкою не означає її помилковість.

49. Недотримання зазначених вимог законодавства при прийнятті розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242 та виділенні їй спірної земельної ділянки ОСОБА_5 не спростовано.

50. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам, визнання державної реєстрації земельних ділянок недійсною (згідно із пунктами «а» та «в» частини першої статті 21 ЗК України).

51. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову, оскільки було встановлено та доведено порушення вимог закону при прийнятті розпорядження Черкаської РДА від 11 вересня 2014 року № 242.

52. Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

53. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

54. Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

55. Враховуючи зазначене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

1. Залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_5.

2. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

4. Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_5.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І. М.Фаловська