Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 137/2269/16-ц

провадження № 61-22993св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: публічне акціонерне товариство «ЕРЕСТЕ БАНК», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяна Михайлівна, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року у складі судді Кравчук Т. С. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Суворова В. О., Артеменко І. А., Сватаненко В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «ЕРЕСТЕ БАНК», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяна Михайлівна, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання договору дарування квартири недійсним.

Позов мотивовано тим, що 16 червня 2008 року вона уклала із ОСОБА_5 договір дарування квартири АДРЕСА_1. В момент вчинення правочину вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки страждає на багаточисельні хвороби.

З урахуванням наведеного просила суд визнати недійсним договір дарування квартири від 16 червня 2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_5, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т. М.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 16 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т. М. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що представником позивача було підроблено картку ООПНД, на підставі якої проведено судову психіатричну експертизу, у висновку якої зазначено, що в момент укладення договору дарування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржені судові рішення судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дослідили докази, що містяться в матеріалах справи та не залучили до участі у справі ПУАТ «Фідобанк», як правонаступника ПАТ «ЕРСТЕБАНК».

Зазначає про повторну участь суддів в розгляді справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до частини п'ятої статті 21 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року, якою залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року, постановлена у складі колегії суддів: Суворова В. О., Черевко П. М., Сватаненко В. І.

Під час розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року за нововиявленими обставинами в суді апеляційної інстанції знову брали участь судді: Суворов В. О. та Сватаненко В. І., що є порушенням норм процесуального права.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат