Постанова

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 337/2699/16-ц

провадження № 61-12518св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_6, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року у складі судді: Бондаренко І. В.

та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2017 року у складі суддів: Крилової О. В., Дзярука М. П., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з початку жовтня 2015 року фактичні шлюбні відносини припинились, з того часу вони проживають окремо, неповнолітня донька проживає з нею, збереження сім`ї стало неможливим.

Також ОСОБА_7 просила поділити спільне майно подружжя: автомобіль BMW 7 модель 735I, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об`єм двигуна 3498 куб.см., д.н. НОМЕР_2, стягнувши на її користь вартість ? частини автомобіля в сумі 76 300,00 грн., а також стягнути з відповідача на її користь половину сплачених грошових коштів за договором позики від 25 травня 2009 року, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в сумі 104 800,00 грн, а всього стягнути 181 100,00 грн. ОСОБА_7 зазначила, що відповідач здійснив відчуження автомобіля після припинення їх шлюбних відносин в листопаді 2015 року, про що вона не знала.

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що автомобіль BMW 7 він придбав для сім`ї в 2009 році за кошти, отримані ним у борг від його брата ОСОБА_9 в сумі 7 000,00 дол. США, а в 2015 році, вже після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_7, він у рахунок боргу продав брату цей автомобіль за 6 700,00 дол. США, здійснив перереєстрацію права власності на цей автомобіль на ім'я брата. При цьому, він ще залишився винен брату за договором позики на придбання цього автомобіля 300,00 дол. США, тобто 7 898,97 грн. Вважав, що ОСОБА_7 знала, що автомобіль придбано за кошти, які він позичив у свого брата, спільних грошей у них не було.

ОСОБА_5 просив суд, поділити спільне майно подружжя, придбане під час шлюбу, а саме: телевізор «Панасонік» вартістю 1 300,00 грн, телевізор «Самсунг» маленький вартістю 1 300,00 грн, пральну машину «Індезіт» вартістю 1 600,00 грн, мікрохвильову піч «Панасонік» вартістю 1 700,00 грн, холодильник двокамерний «Електролюкс» вартістю 4 600,00 грн, комп'ютер вартістю 2 500,00 грн, аудіосистему DVD/CD програвач, колонки вартістю 2 000,00 грн, стіл комп'ютерний СТК 90 вартістю 600,00 грн, тумбу під телевізор вартістю 800,00 грн, які просив виділити йому, а також нагрівач води «Арістон» вартістю 2 500,00 грн, пилосос вартістю 3 000,00 грн, диван «Мрія» вартістю 4 725,00 грн, комод вартістю 890,00 грн, а всього на суму 11 115,00 грн, які просить виділити ОСОБА_7 Крім того, просив виділити йому боргове зобов'язання з повернення позики за розписками від 25 травня 2009 року та від 16 листопада 2015 року в сумі 7 898,97 грн та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року на підставі заяви ОСОБА_7 позовні вимоги про стягнення половини сплачених грошових коштів за договором позики від 25 травня 2009 року залишені без розгляду.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення. Розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, зареєстрований 17 червня 2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 484. Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_7 залишено прізвище ОСОБА_7. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 половину вартості відчуженого 14 листопада 2015 року спільного майна подружжя - автомобіля BMW 7351 номер кузова НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 - в сумі 76 300,00 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 304,20 грн.

Рішення мотивоване тим, що сім`я фактично розпалась, шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року та остаточно, збереження сім`ї стало не можливим.

При задоволенні первісного позову про стягнення грошової компенсації вартості відчуженого ним автомобіля BMW, суд вказав, що автомобіль придбано сторонами за час шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки у праві спільної власності чоловіка і дружини є рівними. Оскільки ОСОБА_5 здійснив відчуження цього автомобіля проти волі своєї дружини ОСОБА_7 і не в інтересах сім`ї, то з нього на користь ОСОБА_7 має бути стягнута половина його вартості, вказаної у довідці-рахунку ААЕ №580198 від 13 листопада 2015 року, тобто 76 300,00 грн.

При відмові у задоволенні зустрічного позову, суд вказав, що ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів того, що перелічене майно не тільки придбано у період шлюбу, але і взагалі існує та знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, де сторони по справі спільно проживали під час шлюбу.

ОСОБА_5 оскаржив рішення в апеляційному порядку в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_7 грошової компенсації вартості відчуженого ним автомобіля BMW.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2017 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року залишене без змін.

Ухвала мотивована тим, що презумпція спільності придбаного у шлюбі автомобіля не спростована відповідачем. Крім того, відповідачем не доведена наявність згоди позивача на продаж автомобіля. Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції як щодо віднесення автомобіля до об'єктів спільної власності подружжя, так і щодо стягнення компенсації за відчуження спільної речі без згоди співвласника.

У березні 2017 року ОСОБА_5, через представника ОСОБА_6, звернувся із касаційною скаргою на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2017 року, в якій просить скасувати рішення ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2017 року повністю, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року скасувати в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_7 грошової компенсації вартості відчуженого ним автомобіля BMW, і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, а тому не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що автомобіль придбаний хоча і у період шлюбу, але на кошти, надані йому братом ОСОБА_9 за договором позики. Вказує, що у подружжя не було грошових коштів на придбання автомобіля, що зумовило їх запозичення, а згодом продаж автомобіля у зв'язку з неможливістю його утримання. Вважає, що ОСОБА_7 знала про позику, тому і боргові зобов'язання є спільними, що узгоджується із висновком Верховного Суду України, який викладений у постанові №6-486цс16 від 27 квітня 2016 року. Зазначає, що суди неправильно застосували статтю 65 СК України, статті 1046, 1047, 1049 ЦК України, оскільки кошти від продажу автомобіля були спрямовані на погашення боргу, який є спільним, і це здійснено в інтересах сім`ї.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі з таких мотивів.

Суди встановили, що у червні 2009 року ОСОБА_5 придбав автомобіль BMW 7 модель 735I, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об`єм двигуна 3498 куб.см., д.н. НОМЕР_2, 03 червня 2009 року зареєстрував автомобіль на своє ім`я, про що видано тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_3 від 03 червня 2009 року.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17

Суди встановили, що дата виникнення боргу та купівлі-продажу автомобіля не співпадають, достовірних відомостей про перерахунок грошових коштів брата відповідача на рахунок продавця машини не надано, а тому зробили висновок, що презумпція спільності придбаного у шлюбі автомобіля не спростована відповідачем.

Згідно, частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Встановивши, що презумпція спільної власності на автомібль не спростована, суди зробили обгрунтований висновок про належність його до спільного сумісного майна подружжя з урахуванням статті 70 СК України, та правильно стягнули з відповідача на користь позивача 50 % грошової компенсації його вартості, оскільки це майно було відчужене ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_7

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в оскарженій частині без змін.

Оскільки рішення в оскарженій частині залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка підписана представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2017 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 половини вартості відчуженого 14 листопада 2015 року спільного майна подружжя - автомобіля BMW 7351 номер кузова НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 - в сумі 76 300,00 грн залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель