Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 607/11166/13-ц

провадження № 61-17842св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2017 року у складі судді Дзюбича В. Л. та на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року у складі суддів: Ткач О. І., Гірського Б. О., Бершадської Г. В.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України тернопільської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу призначено пенсію за віком згідно поданої заяви. Посилаючись на те, що у

зв'язку із рахунковою помилкою, зокрема, невнесення дати укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового соціального страхування з 09 вересня по 18 вересня 2014 року, виникла переплата пенсії ОСОБА_4, яка підлягає поверненню відповідно до положень статей 1212, 1215 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набутої пенсії на суму 316,33 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за відсутності факту недобросовісного набуття відповідачем грошових коштів, які є пенсійною виплатою, і за відсутності рахункової помилки в обчисленнях , виплачена відповідачу сума пенсії поверненню не підлягає.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У липні 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача суми безпідставно набутої пенсії.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки суди не врахували, що при нарахуванні пенсії відповідачу мала місце рахункова помилка з боку позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зазначену справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року указану справу призначено до розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 квітня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка 19 квітня 2018 року передана судді - доповідачу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком та отримує пенсію.

Розпорядженням Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 26 серпня 2016 року встановлено, що ОСОБА_4, яка одержує пенсію за віком у розмірі 949 грн на місяць, з 09 вересня 2014 року по 18 вересня 2014 року переплачено суму пенсії на 316,33 грн. Причиною указаної переплати є не внесення дати укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового соціального страхування у зв'язку з некоректною роботою програмного забезпечення.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 ЦК України встановлено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Частиною першою статті 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що вказана позивачем помилка, на яку він посилається в обґрунтування своїх вимог, є технічною помилкою, а не рахунковою помилкою при призначенні пенсії відповідачу, та враховуючи, що належних та допустимих доказів наявності рахункової помилки, яка допущена працівниками позивача або зловживань з боку відповідача чи його недобросовісності при визначенні йому пенсії позивач не надав, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутого майна.

Доводи касаційної скарги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм матеріального права, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими обставинами судів першої та апеляційної інстанцій.

Оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими й ухваленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило