Справа № 459/760/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/463/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Червоноградскої міської ради Львівської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_6 звернулася із зазначеним позовом до Червоноградської міської ради мотивуючи свої вимоги тим, що її бабусі ОСОБА_7 (померла 28 жовтня 2011 року), та дідусеві ОСОБА_8 (помер 25 січня 2016 року), на праві спільної сумісної власності належала квартира по пр.Шевченка, 1 а,/25.

Після смерті бабусі ОСОБА_7 спадкова справа не заводилася.

11 жовтня 2013 року її дідом ОСОБА_8 складено заповіт, згідно якого належну йому на праві власності частину квартири за адресою: пр..Шевченка,1 «а»/25, а також все інше майно, що буде належати йому на день смерті заповів їй ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Після смерті дідуся, нею в межах шести місяців, прийнято спадщину шляхом подання заяви на отримання спадщини за заповітом. У той же час, ОСОБА_2 у встановлений законом строк спадщини не прийняла, а рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вона звернулася в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва через відсутність документів які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

З урахуванням зазначений обставин позивач ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що до дня смерті вона проживала в спірній квартирі разом з дідом, допомагала йому у всьому, піклувалась про нього, а після смерті займалась організацією поховання, після смерті ОСОБА_2 і надалі проживала в даній квартирі, підтримує її у належному житловому стані. Відтак, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину та успадкувала 1/2 частину квартири № 25 в будинку № 1 «а» по проспекту Шевченка в м. Червонограді Львівської області.

Вказує, що визнання права на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом в оскаржуваному рішенні суд 1-ї інстанції пов'язує, із неприйняттям нею спадщини, однак, вона прийняла спадщину, тому такі висновки суду не ґрунтується на законі та судом не правильно застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, що потягло до ухвалення незаконного рішення.

Крім цього, вважає, що позивачем було обрано неналежного відповідача у справі, а саме Червоноградську міську раду Львівської області, оскільки питання видачі свідоцтва про право на спадщину належить до повноважень нотаріуса.

Крім того, її безпідставно не було залучено до справи оскільки рішенням суду порушуються її права та інтереси.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що померлий ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_7, однак не оформив її та не здійснив державну реєстрацію права на спадщину, то позивачка має право на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: м. Червоноград, пр. Шевченка,1-«а»/25.

З таким висновком суду погодитися повністю не можна виходячи із наступних підстав.

Як зазначено у ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїм спадкоємцем одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватизаційним органом Червоноградського УЖКГ 09 серпня 1994 року відповідно до рішення № 136 від 09 серпня 1994 року, квартира за адресою м. Червоноград, пр. Шевченка, 1-а/25 була зареєстрована та належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_7

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є онуками померлого ОСОБА_8

Як вбачається з копій свідоцтв про смерть серії І-СГ № 264305, № 419733, ОСОБА_7 померла 28 жовтня 2011 р., а ОСОБА_7 25 січня 2016 р.

Останні, згідно довідки № 13411 від 14.12.2016 р., проживали у даній квартирі з 1968 року по день смерті.

Згідно заповіту ОСОБА_8 від 11жовтня 2013 року, останній заповів належну йому частину вище вказаної квартири та все інше майно у рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_2

23 лютого 2016 року в нотаріальну контору звернулася ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, зокрема квартири за адресою: м. Червоноград, вул.Шевченка, будинок 1-«а» /25, при тому зазначивши, що крім неї спадкоємцями є дочки померлого ОСОБА_8 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.57).

ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 і в серпні 2016 року звернулася з позовом до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Червноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

У той же час, звертаючись 16 березня 2017 року з позовом при визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом позивач ОСОБА_4 зазначила відповідачем ОСОБА_12 міську раду оскільки вважала, що право ОСОБА_9 у даному випадку не порушується, так як останній відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, у даному випадку, права ОСОБА_2 зазначеним рішенням суду беззаперечно порушуються, ОСОБА_2 не відмовлялася від своєї частки у спірній квартирі, і як встановлено в суді, також бажає оформити право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом від 11 жовтня 2013 року.

Відмова ОСОБА_2 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не позбавляє її в інший спосіб захищати своє право на спадкування за заповітом від 11 жовтня 2013 року.

Відповідно до ст.. 33, 36, 119 ЦПК України (в редакції від 2004 року який діяв на час розгляду справи в суді першої інстанції) на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Оскільки позивачем не залучено до справи ОСОБА_2, права останньої рішенням суду беззаперечно порушуються, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст., 367, 368, 374, пп.1-3 ст.376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Червоноградскої міської ради Львівської області про визнання за ОСОБА_6 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 відмовити.

Сягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 960 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_13