Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/142/18
Провадження по справі 2/281/86/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Данчука В. В.,

за участю секретаря Миколайчук Н. М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 19 лютого 2008 року укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 31 січня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 11247.85 грн., з них: заборгованість за кредитом 171.65 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 6188.28 грн., нараховано пені 3876.12 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 511.80 грн. (процентна складова). ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за даним кредитним договором та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надіслала відзив на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності. У відзиві та заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає і просить відмовити в задоволенні позову, оскільки платіжною карткою користувалася до липня 2010 року і після закінчення терміну її дії нової картки з продовженим терміном дії вона не замовляла і не отримувала. 06.07.2010 року відповідач внесла останній платіж на картковий рахунок, заборгованість по кредиту була відсутня, тому з сумою заборгованості за кредитом в розмірі 171,65 грн. станом на 06.07.2010 року вона не згодна. Просить застосувати строк загальної та спеціальної позовної давності, та відмовити в задоволенні позовних вимог, так як доказів збільшення зазначених строків позовної давності позивачем не представлено, а заява про отримання кредиту таких умов не містить. Відповідач зазначає, що згідно правової позиції, яка висловлена ВСУ в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до розрахунку заборгованості доданому до позову, останній платіж за користування кредитом здійснено 06.07.2010 року, відповідно до заяви на отримання кредиту термін дії картки становить 3 роки. Звернувшись з позовом 20.02.2018 року позивач пропустив строк спеціальної позовної давності щодо стягнення пені, який закінчився 06.08.2011 року (1 рік 30 днів з дати останнього платежу за користування кредитом), та загальної позовної давності, який закінчився 19.02.2016 року (три роки від останнього дня дії картки).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 19.02.2008 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк дії картки, відповідно до анкети-заявки від 19.02.2008 року становить 3 роки, тобто до 19.02.2011 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за указаним договором, наданим позивачем, станом на 31.01.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 11247,85 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 171.65 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 6188.28 грн., нараховано пені 3876.12 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 511.80 грн. (процентна складова).

Із зазначеного розрахунку видно, що остання сплата заборгованості за кредитом відбулась 06.07.2010 року. З цього часу ОСОБА_2 ніяких коштів на погашення кредиту не сплачувала, дій по карці не вчиняла.

Відповідачем разом із відзивом на адресу суду надіслано заяву із вимогою про застосування строку позовної давності. Вказані відзив і заява про застосування строку позовної давності відповідачем були надіслані позивачу, який своїм правом на відповідь на відзив не скористався. Причини пропущення позовної давності позивачем не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що строк дії картки сплинув 19.02.2011 року, відповідачем останній платіж зроблено 06.07.2010 року то приходжу до висновку, що позивачем подано позов до відповідача поза межами строку позовної давності.

Оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 256, 258, 267, 509, 526, 530, 1049,1054 ЦК України, керуючись ст. 2-3, 12, 19, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 274-279, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя: В. В. Данчук

Повний текст рішення суду виготовлено 04.06.2018 року.