Справа № 286/1035/18
У Х В А Л А

29.05.2018 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я.В.,

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овручі клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України ухвали про судовий наказ №2П-1303 від 11.07.2014 року суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року з Головного територіального управління юстиції у Житомирській області до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання та виконання на території України ухвали про судовий наказ №2П-1303 від 11.07.2014 року суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі 25% всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення в Республіці Білорусь, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 08.07.2014 року і до її повноліття. Клопотання обґрунтоване тим, що боржник на даний час проживає в Україні, АДРЕСА_1 та працює в «АТБ - маркет», а тому просить визнати та дозволити примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь.

11.04.2018 року на адресу ОСОБА_2 було направлено ухвалу судді Овруцького районного суду Житомирської області від 10.04.2018 року про надходження вказаного клопотання та надано місячний строк для подачі можливих заперечень. 11.05.2018 року до суду надійшло письмове заперечення на клопотання від ОСОБА_2, в якому останній вказав, що не заперечує проти виконання на території України вказаного судового наказу. Згоден сплачувати аліменти в розмірі вказаному в ухвалі про судовий наказ, шляхом відрахування із заробітної плати в ТОВ «АТБ - Маркет», де працює охоронником. Стягнення аліментів просить проводити з 1 травня 2018 року, так як за лютий, березень та квітень місяць 2018 року аліменти на утримання доньки за домовленістю з ОСОБА_1 ним перераховувались добровільно поштовим переказом в розмірі, який відповідає розміру аліментів вказаних в ухвалі про судовий наказ.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 18.05.2018 року клопотання призначене до судового розгляду на 29 травня 2018 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Від відповідача по справі ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

У відповідності до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду клопотання.

Розглянувши подані документи, суд вважає за можливе постановити ухвалу про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що ухвалою про судовий наказ №2П-1303 від 11.07.2014 року суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь, яка набрала законної сили 22.07.2014 року, стягнуто щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 25% всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення в Республіці Білорусь, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 08.07.2014 року і до її повноліття.

Згідно зі ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року, та ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року.

У відповідності до ст. 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Ухвала про судовий наказ суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь від 11.07.2014 року набрала законної сили 22.07.2014 року, що підтверджується довідкою суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь. Ухвала про судовий наказ в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини виконувалася на території Республіки Білорусь по 07.02.2018 року, аліменти стягувати на території України з 08 лютого 2018 року, що підтверджується довідкою суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні, та порядок подання такого клопотання дотримані.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Надані ОСОБА_2 копії квитанцій свідчать, що ним за період з лютого по квітень 2018 року сплачувалися аліменти на ім»я ОСОБА_1 (а.с. 16-27), але суд не бере їх до уваги, оскільки останній обмежується встановленням того, що умови, передбачені Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, дотримані.

З огляду на викладене, є всі підстави для визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь від 11.07.2014 року, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.466, 467 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ №2П-1303 від 11.07.2014 року суду Світлогорського району Гомельської області Республіки Білорусь про стягнення щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 25% всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення в Республіці Білорусь, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 08.07.2014 року і до її повноліття.

Аліменти стягувати на території України з 08 лютого 2018 року і перерахувати за адресою: мікрорайон «Березіна», буд. 29, кв. 35, м. Світлогорськ, Гомельська область, Республіка Білорусь.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її ухвалення.

Суддя Я. В. Кулініч