справа № 361/7385/17 головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 22-ц/824/3104/18 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції ФінагеєвВ.О
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_14, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_14 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом та просиластягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, щона початку 2010 року ОСОБА_6 познайомилася із ОСОБА_14, а через деякий час вони почали проживати спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народився син ОСОБА_9. У грудні 2014 року відносини між позивачем та відповідачем зруйновані і сторони припинили спільне проживання. Після остаточного припинення відносин сторони дійшли згоди про те, що малолітній ОСОБА_7 проживатиме із позивачем, а відповідач буде добровільно сплачувати кошти на утримання дитини і зустрічатися знею у відповідні вихідні дні. Деякий час відповідач надавав кошти на утримання сина, однак згодом припинив сплачувати аліменти. На початку осені 2017 року позивач була змушена переїхати в Україну, де на даний час вони з сином проживають. Дізнавшись про ці обставини, відповідач взагалі відмовився виконувати свої батьківські обов'язки по утриманню свого сина.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_14 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач без його згоди змінила місце проживання дитини. Права позивача щодо утримання дитини в повній мірі захищені, що підтверджується Документом про зобов'язання сплати аліментів у розмірі 374 Євро щомісяця, виданим Відомством у справах молоді,сім'ї та освіти, м. Лейпциг. Однак, суд першої інстанції не дослідив вказаний документ. Крім того, рішенням Дільничного суду м. Нюрнберг від 02 червня 2017 року, яке набрало законної сили, затверджено договір про спілкування між позивачем та відповідачем. На момент самочинної зміни позивачем місця постійного проживання дитини відповідач мав право та обов'язок спілкуватися з дитиною за чітко встановленим графіком. Місцем постійного проживання дитини є Лейпциг, Німеччина. Позивач не надала жодних доказів реєстрації місця проживання дитини в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Лейпциг Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом РАЦС, м. Лейпциг, реєстраційний номер НОМЕР_1. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний ОСОБА_14, матір'ю - ОСОБА_6, ур. ОСОБА_10 (а.с.7).

Згідно довідки № 536-183-11, виданої 23 серпня 2011 року консультативним відділом Посольства України у Федеративній Республіці Німеччина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований громадянином України (а.с.8).

Згідно довідки про реєстрацію, виданої 23 листопада 2017 року Управлінням у справах реєстрації громадян, м. Лейпциг, малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Дільничним судом м. Нюрнберг 02 червня 2017 року у справі № 107 F 64/17 ухвалено рішення, яким затверджено договір про спілкування, укладений під час судового засідання 30 травня 2017 року (а.с.57-58).

У доповненні, ухваленому на закритому засіданні Дільничного суду м. Нюрнберг у вівторок, 30 травня 2017 року, викладено зміст договору про спілкування, графік побачень батька із сином. У даному договорі батьки погодилися, що перебування ОСОБА_7 за кордоном можливе разом з батьками у країнах ЄС і не вимагає згоди іншої сторони (батька, матері) (а.с.52-56).

Згідно тимчасового рішення Дільничного суду міста Нюрнберг, ухваленого 16 листопада 2017 року у справі № 107F3323/17, право на визначення місця проживання для спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 року тимчасово передано ОСОБА_14 (а.с.39-45).

Згідно Документу про зобов'язання сплати аліментів ОСОБА_14 зобов'язався сплачувати на утримання сина аліменти, розмір яких з 01 липня 2017 року становить 374 Євро щомісяця (а.с.61-62).

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 12 лютого 2018 року начальником ССДС Броварської РДА Хромець С.М. та головним спеціалістом ССДС Броварської РДА Сліпчук І.О., малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.86).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, щотой із батьків, з ким проживає дитина, має право на отримання від того із батьків, який проживає окремо від дитини, аліментів для утримання дитини. Відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_7, який на даний час проживає з матір'ю. У силу вимог ст. 181 СК України позивач має право на стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

Посилання відповідача на наявність Документу про зобов'язання сплати аліментів у розмірі 374 Євро щомісяця, виданого Відомством у справах молоді, сім'ї та освіти м. Лейпциг є безпідставними, оскільки питання про надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного судусудом України не вирішувалося.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що позивач без його згоди змінила місце проживання дитини, а також посилається на рішення Дільничного суду м. Нюрнберг від 02 червня 2017 року,тимчасове рішення Дільничного суду міста Нюрнберг від 16 листопада 2017 року.

Однак, в даному випадку питання визначення місця проживання дитини не є предметом судового розгляду. Наданими суду доказами встановлено, що в даний час малолітній ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2, перебуває на утриманні матері, яка в силу вимог ст.. 181 СК України має право на отримання аліментів на утримання сина.

Факт реєстрації малолітнього ОСОБА_7 у м. Лейпциг, Німеччина не є підставою для відмови у стягненні аліментів на користь позивача, з якою фактично проживає дитина та на утриманні якої вона знаходиться.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків, а, відтак, вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючисьстаттями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_14, подану представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

РішенняБроварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

КашперськаТ.Ц.

Яворський М.А.