пр. № 2-ві/759/21/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

за участі секретаря Медвідчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання ОСОБА_1, яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про відвід судді Миколаєць І.Ю. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб» (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк") до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва з 01.09.2015 р. перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

27.03.2017 року у повторному автоматичному розподілі вищезазначена справа була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. у зв'язку з закінченням повноважень судді Мазур І.В.

Ухвалою судді від 07.04.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Миколаєць І.Ю.

26.07.2018 р. представником відповідача ОСОБА_1 заявлене клопотання про відвід головуючому судді Миколаєць І.Ю. посилаючись на упередженість судді, яка виявляється у неврахуванні суддею при постановленні ухвали подальшого порядку розгляду справи на значення, яке має дана справа для сторони відповідача, на складність справи, на проживання у квартирі малолітньої дитини, а також на змову судді з ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб».

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва Миколаєць І.Ю. від 02.08.2018 р. клопотання ОСОБА_1, яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про відвід судді визнано необґрунтованим та в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України передано заяву для вирішення питання про відвід.

В силу приписів ч.8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід головуючому у вказаній справі судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 як підстави для відводу, не підтверджені належними доказами, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про відвід судді Миколаєць І.Ю. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб» (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк") до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.П'ятничук