Провадження №2/521/996/18
31 жовтня 2018 року місто ОСОБА_1
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання КовальТ.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Сергія до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, третя особа Головне Управління Державної міграційної служби в Одеській області,
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 Сергія до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, третя особа Головне Управління Державної міграційної служби в Одеській області.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказував, що на підставі договору дарування від 06 листопада 2015 року, реєстраційний №4382, він є власником квартири №120 у будинку №20/а по вулиці Героїв Крут (ОСОБА_4) у місті ОСОБА_1.
Проте, за вказаною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_3, яка, як зазначає ОСОБА_2, відмовляється у добровільному порядку звільняти вищевказану квартиру.
У звязку із тим, що позивач ОСОБА_2 позбавлений права користування та розпорядження вказаним майном, особа звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_3 та зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут (ОСОБА_4), 20/а, кв. 120.
Відповідач ОСОБА_3 правом подачі відзиву не скористалась, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.
Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник третьої особи Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області у відкрите судове засідання не зявився, установа повідомлялась про місце, дату та час проведення судового засідання по даній справі належним чином, причини неявки представника суду не відомі.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору дарування від 06 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, що зареєстрований за №4382, ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_2, а останній прийняв 218/1000 частин кімнат у секції гуртожитку під №№117, 118, 119, 120, 121, у будинку під №20а по вулиці Валентини Терешкової у місті Одесі.
Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47134500 від 06 листопада 2015 року на підставі договору дарування №4382 власником 218/1000 частин кімнат №№117, 118, 119, 120, 121 у будинку №20а по вулиці Валентини Терешкової у місті Одесі, загальною площею 102,9 кв.м., житловою площею 74,3 кв.м., є ОСОБА_2
Як вбачається із довідки з місця проживання та про склад сімї за адресою: АДРЕСА_1, постійно проживає ОСОБА_3
Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно із ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Також, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно із ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
За змістом ст. 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 383 ч. 1, ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок і частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, зокрема, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно із ст. 109 ЖК УРСР, зокрема,у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України суд доходить висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно із ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Стаття 150 ЖК УРСР закріплює, що власник будинку, частини будинку, квартири, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, а саме: продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як розяснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права власності шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири №120 у будинку №20/а по вулиці Героїв Крут у м. Одесі та зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 Сергія до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, третя особа Головне Управління Державної міграційної служби в Одеській області задовольнити.
Виселити ОСОБА_5 з квартири №120 у будинку №20/а по вулиці Героїв Крут у місті Одесі.
Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 Сергія суму оплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, інші відомості відсутні.
Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4/а, к. 120, РНОКПП НОМЕР_2.
Суддя: І.В. Плавич