Ухвала

3 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 740/1075/17

провадження № 61-15044ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернуласядо суду з позовом до Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Збільшивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 46 390 грн 19 коп., з яких: заборгованість по виплаті вихідної допомоги - 1 815 грн 83 коп.; заборгованість по виплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 16 грудня 2016 року по 23 червня 2017 року - 15 984 грн 62 коп.; заборгованість по виплаті індексації заробітної плати - 9 717 грн 55 коп.; заборгованість по виплаті надбавок за вислугу років - 18 872 грн 19 коп.

Ухвалою від 4 грудня 2017 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України в частині стягнення надбавки до посадового окладу за вислугу років у період перебування в трудових відносинах у сумі 18 872 грн 19 коп. залишив без розгляду.

Рішенням від 4 грудня 2017 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області стягнув з Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України на користь ОСОБА_1: 1 815 грн 83 коп. заборгованості по виплаті вихідної допомоги; 15 984 грн 62 коп. заборгованості по виплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; 9 717 грн 55 коп. заборгованості по виплаті індексації заробітної плати, а всього

27 518 грн. Стягнув з Чернігівської обласної організації Товариства

Червоного Хреста України на користь ОСОБА_1 витрати на правову

допомогу у розмірі 5 400 грн та на користь держави судовий збір у розмірі

1 920 грн.

Апеляційний суд Чернігівської області постановою від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України задовольнив частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 4 грудня 2017 року скасував в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України про стягнення заборгованості по виплаті вихідної допомоги у сумі 1 815 грн 83 коп., відмовивши в задоволенні цієї вимоги, та змінив в частині стягнення заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, витрат на правову допомогу та судового збору, зменшивши суму стягнутих коштів заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 15 984 грн 62 коп. до

4 657 грн 05 коп., зменшивши загальну суму до стягнення з 27 518 грн до

14 374 грн 60 коп. (сума визначена без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів). Зменшив розмір стягнутих коштів з Чернігівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України: на користь

ОСОБА_1 витрати на правову допомогу з 5 400 грн до 2 329 грн 60 коп.; на користь держави у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції з 1 920 грн до 332 грн 80 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.Компенсував Чернігівській обласній організації Товариства Червоного Хреста України судовий збір сплачений за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 449 грн 20 коп. за рахунок держави.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом

на 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

Отже, у даній справі ціна позову становить 27 518 грн, яка станом на 1 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн), тому, відповідно до статті 19 ЦПК України, справа є малозначною.

Право на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується формування Верховним Судом правової позиції з питання законності встановлення рішенням суду розміру заробітної плати для стягнення її на користь працівника у сумі, що є явно нижчою, ніж встановлена Законом мінімальна заробітна плата, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. Посилання заявника не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке

має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення, прийняте у малозначній справі, і випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті

389 ЦПК України, нею не доведені, відповідно до пункту 1 частини другої

статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Чернігівської області

від 23 січня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко