Справа № 467/1802/16-ц
Провадження №22-ц/812/313/18 Головуючий у першій інстанції Кологрива Т.М.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла»

(далі - ТОВ «Агрофірма Вісла»)

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кологривої Т.М. в залі суду в смт. Арбузинка Миколаївської області о 09 годині 30 хвилин зі складанням його повного тексту 17 вересня 2018 року, по справі

за позовом

ТОВ «Агрофірма Вісла»

до ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - Арбузинська районна державна адміністрація Миколаївської області

(далі - Арбузинська РДА)

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_6 до ТОВ «Агрофірма Вісла»,

третя особа - відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області

(далі - відділ Держгеокадастру в Арбузинському районі)

про визнання недійсними додаткових договорів до договору оренди земельної ділянки, визнання договору оренди земельної ділянки припиненим

В С Т А Н О В И Л А:

23 листопада 2016 року ТОВ «Агрофірма Вісла» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Арбузинська РДА про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами 24 серпня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначало, що між ТОВ «Агрофірма Вісла» та померлою ОСОБА_7, спадкоємцем і правонаступником якої є відповідач по справі ОСОБА_4, у 2005 році укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 29 травня 2006 року з подальшим узгодженням додаткової угоди до нього, за якою строк дії договору збільшено з 10 до 15 років, та до наступного часу не розірвано.

Тому відповідачі уклавши між собою 24 серпня 2016 року договір оренди земельної ділянки порушили права ТОВ «Агрофірма Вісла», оскільки орендодавець двічі розпорядився належною йому земельною ділянкою та порушив права первісного орендаря, якому це майно було передано в оренду раніше.

Посилаючись на порушення статті 124 ЗК України, статті 13 Закону України «Про оренду землі», норм цивільного законодавства щодо заборони повторної передачі того самого майна в оренду просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 24 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

18 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Агрофірма Вісла», який згодом уточнив та остаточно просив про визнання додаткових договорів №118 від 20 серпня 2007 року і №153 від 9 липня 2008 року до договору оренди - недійсними, та визнання договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2006 року - припиненим, у зв'язку з оспорюванням цього факту орендарем.

В обґрунтування зазначеного позову зазначав, що є власником спірної земельної ділянки, яку успадкував від померлої матері ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2016 року.

Вказував, що йому було невідомо про укладення померлою ОСОБА_7 додаткових договорів від 20 серпня 2007 року та 9 липня 2008 року, оскільки вона про такі договори ніколи не розповідала. Крім того, побачивши їх копії у нього виник обґрунтований сумнів у виконанні підпису на договорах особисто його померлою матір'ю.

За такого просив визнати їх недійсними оскільки договори не містять в собі всіх істотних умов та не має достатніх свідчень про вільне волевиявлення ОСОБА_7, а також визнати припиненим договір, зареєстрований 29 травня 2006 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року зустрічний позов ОСОБА_4 прийнято до спільного провадження з первісним позовом ТОВ «Агрофірма Вісла».

Ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2017 року та від 7 березня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом, призначено по справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 вважав позов ТОВ «Агрофірма Вісла» не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ «Агрофірма Вісла» вважало, в свою чергу, позов ОСОБА_4 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просило застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки орендодавець був обізнаний про укладення додаткової угоди, так як отримував збільшену за умовами додаткового договору орендну платню. Крім того померла ОСОБА_7 за життя не заперечувала проти таких змін, та згодом уклала іншу додаткову угоду до договору, якою змінено строк оренди до 25 років, а за такого за положеннями статті 262 ЦК України ОСОБА_4 пропущено позовну давність на звернення до суду з таким позовом.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року в задоволенні первісного позову ТОВ «Агрофірма Вісла» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено, ухвалено про визнання припиненим договору оренди землі укладеного в 2005 році між ТОВ «Агрофірма Вісла» та ОСОБА_7, зареєстрованого 29 травня 2006 року. Визнано недійсними додаткові договори до вищевказаного договору оренди за № 118 від 20 серпня 2007 року, зареєстрований 22 серпня 2007 року та за №153 від 9 липня 2008 року, зареєстрований 4 серпня 2008 року. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вісла» на користь ОСОБА_4 11 825 грн. 20 коп. судових витрат та витрат на правову допомогу, та на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Вісла» посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення первісного, та про відмову в задоволенні зустрічного позовів.

Обґрунтовує свої доводи наявністю підписаного померлою ОСОБА_7 акту про посвідчення її особи перед підписанням додаткової угоди за №153, отриманням орендної плати та достеменним знанням ОСОБА_4 про укладення оспорюваних договорів, і як наслідок пропуском ним позовної давності на захист свого права у судовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що відсутність особистого підпису сторони у додаткових договорах до договору оренди землі свідчить про відсутність її вільного волевиявлення на укладання угоди на таких умовах та їх узгодження цією стороною, а отже, такі додаткові договори підлягають визнанню у судовому порядку недійсними. Оспорювання попереднім орендарем строку дії укладеного з ним договору оренди є підставою для визнання його припиненим у зв'язку із закінченням такого строку 29 травня 2016 року, і як наслідок відсутністю правових підстав для визнання недійсним договору оренди укладеного 24 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

З такими висновками суду першої інстанції слід погодитися, так як вони відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2016 року ОСОБА_4 успадкував земельну ділянку площею 7,0433 га, що розташована на території Новоселівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті своєї матері ОСОБА_7, померлої 19 лютого 2015 року (т.1 а.с.10).

У 2005 році між померлою ОСОБА_7 (орендодавцем) та позивачем ТОВ «Агрофірма Вісла» (орендарем) підписано договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,04га строком на 10 років з моменту його реєстрації. Цей договір зареєстровано 29 травня 2006 року за номером 06 в Миколаївській регіональній філії Держкомзему України. (а.с.4-5). За актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі б/д ОСОБА_7 передала земельну ділянку, належну їй на підставі державного акту про право приватної власності на землю І-МК № 019094, в натурі орендарю ТОВ «Агрофірма Вісла» в розмірі 7,04 га (т.1 а.с.6,7).

Крім цього 20 серпня 2007 року від імені ОСОБА_7 з ТОВ «Агрофірма Вісла» укладено додатковий договір за №118 до договору оренди землі від 29 травня 2006 року, за умовами якого змінено строк дії договору з 10 до 15 років з можливістю подальшої пролонгації та підвищено орендну платню за користування земельною ділянкою (т.1 а.с.8).

9 липня 2007 року також від імені орендодавця ОСОБА_7 з ТОВ «Агрофірма Вісла» укладено додатковий договір за №153 до договору оренди землі від 29 травня 2006 року, за умовами якого строк дії договору знову змінено з 15 до 25 років з можливістю подальшої пролонгації та також підвищено орендну платню за користування земельною ділянкою (т.1 а.с.77).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В силу частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору та додаткових договорів до нього) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

За змістом статями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених названою статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 зазначеного Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вбачається з висновків посмертної судової почеркознавчої експертизи №17-362 від 21 грудня 2017 року та №18-388/389 від 15 травня 2018 року підпис від імені орендодавця у додаткових договорах до договору оренди № 118 від 20 серпня 2007 року та № 153 від 9 липня 2008 року виконана не ОСОБА_7, а іншою особою (т.1 а.с.137-144, а.с.208-218).

За таких обставин не можна вважати, що зміни до договору оренди землі відповідали волі орендодавця та вимогам закону.

Посилання представника позивача за первісним позовом на обізнаність відповідача ОСОБА_4 про зміну умов договору та згоду з ними, оскільки після смерті орендодавця ОСОБА_7 у 2015 році збільшену орендну плату отримував саме відповідач ОСОБА_4, і як наслідок пропустив позовну давність, не можуть бути прийняті до уваги, так як оцінка цим обставинам та доказам дана судом при ухваленні рішення поряд із дослідженням та оцінкою інших доказів, що були надані на підтвердження позовних вимог та наданих заперечень в їх сукупності.

Так, відповідно до норми частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За такого ОСОБА_4 не міг довідатися про порушення свого права раніше ніж воно у нього виникло у лютому 2015 року, а тому посилання позивача ТОВ «Агрофірма Вісла» на пропуск ОСОБА_4 позовної давності не ґрунтуються на законі.

Усі інші доводи позивача стосовно чинності укладених додаткових договорів не знайшли свого підтвердження у судових засіданнях. В цьому випадку не може вважатися належним доказом і акт про посвідчення особи орендодавця - померлої ОСОБА_7, на якій посилається позивач, так як цей документ не свідчить про наявність волевиявлення сторони на укладення угоди щодо змінення істотних умов до раніш укладеного сторонами договору.

За такого, за спливом строку укладеного померлим орендодавцем договору оренди з ТОВ «Агрофірма Вісла», новим власником - відповідачем ОСОБА_4 24 серпня 2016 року правомірно укладено з відповідачем ОСОБА_5 договір оренди тієї ж земельної ділянки строком на 10 років (т.2 а.с.9-13) без порушення прав будь-яких інших осіб, в тому числі і прав позивача як колишнього орендаря землі, права і обов'язки якого закінчилися із закінченням строку раніш укладеного з ним договору.

Тому, давши належну оцінку наявним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що є підстави для визнання недійсними додаткових договорів до договору оренди землі і про відмову в задоволенні первісного позову, і тому обґрунтовано задовольнив зустрічний позов за цими вимогами та відмовив у задоволенні первісного позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 24 серпня 2016 року.

В той же час вирішення судом питання про припинення договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2006 року, строк дії якого закінчився на час пред'явлення таких позовних вимог та на час ухвалення рішення по справі є зайвим, але висновок суду з цього приводу є вірним.

Інші доводи апеляційної скарги позивача зводяться до помилкового розуміння норм матеріального і процесуального права, переоцінки обставин, вірно встановлених та оцінених судом першої інстанції, і на законність судового рішення у справі не впливають.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, в межах доводів апеляційної скарги, як того вимагає стаття 367 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, та перерозподілу витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла» - залишити без задоволення, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючого О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова