Провадження №2/200/601/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єлісєевої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року в розмірі 41 666,60 доларів США, що еквівалентно 1 082 273,27 грн., на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 40,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова), буд. 15 «б», кв. 63 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно САВ 497068, видане 23.03.2007 року, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCL-300/0164/2007 від 06.04.2007 року, а саме: квартири загальною площею 40,5 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова), буд. 15 «б», кв. 63 та належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно САВ 497068, видане 23.03.2007 року з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документі в органах реєстраційної служби в тому числі подання заяв та будь-яких документів від імені власника ОСОБА_2 до органів реєстраційної служби тощо за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження;

- судові втрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-300/0164/2007, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 67 330 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між цими ж сторонами був укладений договір іпотеки PCL-300/0164/2007, за яким відповідач передав банку в іпотеку квартиру, загальною площею 40.5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. 15 «б», кв. 63 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно САВ 497068, видане 23.03.2007 року.

Внаслідок невиконання належним чином позичальником умов кредитного договору станом на 21 вересня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 41 666,60 доларів США, що еквівалентно 1 082 273,27 грн., та оскільки позивач набув право вимоги за зазначеними кредитним та іпотечним договором на підставі укладених між ним та ПАТ «ОТП Банк» договорів факторингу, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, 29.05.2018 року до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі до вирішення справи №200/15125/15-ц у касаційному порядку. Також в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 27.02.2017 року, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти вирішення справи по суті не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, 31.05.2018 року надав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі як у необґрунтованому, заявила про пропуск позивачем строків позовної давності до даних позовних вимог.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 07 вересня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-300/0164/2007, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 67 330,00 доларів США, зі строком повернення 06 квітня 2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13,99% річних +FIDR.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №PCL-300/0164/2007, предметом іпотеки за яким є квартира, загальною площею 40.5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. буд. 15 «б», кв. 63 та належить Іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно САВ 497068, видане 23.03.2007 року.

Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 05 червня 2014 року був укладений договір факторингу, за яким банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитним договором № МL-300/2030/2006 від 07 вересня 2006 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1

05 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого у звязку з укладанням договору факторингу б/н від 05 червня 2014 року щодо зобовязань за кредитним договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року, який забезпечений іпотекою за договором іпотеки №PCL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року, банк відступив, а позивач набув сукупність прав належних банку за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно.

З рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення за кредитними зобовязаннями, в тому числі за договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року, вбачається, що в задоволенні даного позову було відмовлено у повному обсязі у звязку із пропуском строків позовної давності. Дане судове рішення набрало законної сили 07 березня 2017 року.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16, предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Так, 21 травня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся на адресу відповідача ОСОБА_1 із досудовою вимогою про погашення у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги заборгованості за кредитним договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року.

Таким чином, кредитором у вказаному зобовязанні були змінені умови щодо строку його виконання на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а отже позовна давність обчислюється з 21 травня 2010 року.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи пропуск позивачем строків позовної давності, а також приймаючи до уваги наявність судового рішення, що набрало законної сили, яким було відмовлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у стягненні заборгованості за кредитним договором № МL-300/0164/2007 від 06 квітня 2007 року, в забезпечення якого були укладені відповідні договори, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскаржене на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєева