КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5719/2018
У Х В А Л А

13 грудня 2018 року місто Київ

справа № 757/18019/18-ц

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві 13 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки складеної секретарем судового засідання від 25 вересня 2018 року, сторони в судове засідання не з'явилися та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося (а.с.30).

Згідно супровідного листа Печерським районним судом міста Києва позивачу було направлено копію рішення суду від 27 вересня 2018 року (а.с.33), яке останній отримав 25 жовтня 2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с.35).

Апеляційна скарга подана позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві до Печерського районного суду міста Києва 13 листопада 2018 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.129 Конституції України про забезпечення права на апеляційний перегляд справи, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України прихожу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а тому вважаю, що строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Разом з апеляційною скаргою позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року.

В обґрунтування клопотання позивач посилався на те, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Вказував, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2018 рік кошти на сплату судового збору не передбачені.

Зазначав, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Посилаючись на те, що Управління не має можливості сплатити судовий збір, у зв'язку з відсутністю коштів, просив звільнити його від сплати судового збору за подачу даної апеляційної скарги.

Вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст.136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити їх від оплати.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку з цим обставини, пов'язані з не закладенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві коштів для сплати судового збору в бюджет на 2018 рік, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Крім того доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору не надано.

Оскільки, Законом України «Про судовий збір» Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві позбавлено пільг щодо несплати судового збору, а статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність учасників судового процесу перед законом і судом, то неможливість сплати судового збору, у зв'язку з не закладенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві коштів для сплати судового збору в бюджет на 2018 рік не може вважатись достатньою підставою для звільненння від сплати судового збору, а тому вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Оскільки, апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами внесеними Законом України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1762 грн.

Виходячи з вищевикладеного, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн. на реквізити: отримувач коштів - УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: 0024, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року.

У задоволенні клопотання позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року відмовити.

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_3 про стягнення коштів залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: БорисоваО.В.