Провадження № 2/750/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

за участю сторін та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем її земельною ділянкою шляхом знесення паркану, літнього душу та дротів.

Позов обґрунтовує тим, що позивач є власником земельної ділянки, розташованої в м. Чернігові по вул.Шевченка, 151, кадастровий номер :02:017:5090, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 У позові зазначає про те, що відповідач самовільно захопив частину земельної ділянки позивача, на якій побудував в 2016 році паркан, літній душ та дроти, що перешкоджає позивачу здійснювати право власності. Крім того, зазначено, що стічні води з даху літнього душу стікають на земельну ділянку позивача, чим завдають шкоду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Чернігові по вул.Шевченка, 149, відповідно до договору про купівлю-продаж № 2744 від 04.12.1974 року, посвідченого нотаріусом Чернігівського державної нотаріальної контори ОСОБА_4 Даний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:017:5337.

Як вбачається з пояснень відповідача, у 1981 році ним було споруджено літній душ, дах якого було обладнано трубою, по якій стічні води потрапляли на його земельну ділянку.

Під час оформлення документів для отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.06.2009 року, було погоджено межі даної земельної ділянки із землекористувачем суміжної земельної ділянки по вул.Шевченка, 151, ОСОБА_5, померлим чоловіком позивача. До цього, в 2004 році ОСОБА_5 також під час оформлення права власності на свою земельну ділянку, погоджував межі з суміжними землекористувачами, що підтверджується копією відповідного акту від 30.03.2004 року. При цьому, на плані меж земельної ділянки ОСОБА_5 межа між їхніми ділянками становить 64,59.

ОСОБА_5 помер 20.12.2014 року.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 15.06.2015 року, змінені межі земельної ділянки позивача, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, зокрема, межа із садибою 149 становить 67,60.

Твердження відповідача про те, що він не використовує за призначенням літній душ, в судовому засіданні ніяким чином не спростовано.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У своїй заяві позивач посилається на ст.ст.130, 152 ЗК України та ст.376, 391 ЦК України, при цьому позивач належними та допустимими доказами не підтвердила наявність порушення її права як власника земельної ділянки, проти проведення судової експертизи для зясування цих обставин відмовилась.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Такі споруди як літній душ, навіси, тощо не можуть вважатися самочинним будівництвом, а є зведеною тимчасовою спорудою відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України за № 127 від 24.05.2001 року.

Разом з цим, відповідно до частини 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

За позовом фізичної особи таке рішення може бути ухвалене на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності нею факту створення їй перешкод своїм майном при неможливості усунення перешкод в інший спосіб.

Згідно вищевказаної норми закону, самочинна споруда підлягає знесенню у випадку, коли позивач доведе факт створення їй перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи недоведеність позовних вимог, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 04.06.2018.

Суддя: