Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/767/18 Головуючий у 1 інстанції: Петров В.В.
Провадження № 22-ц/778/2527/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою головного державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусової Тетяни Вікторівни на ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусової Тетяни Вікторівни стосовно встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, стягувач: ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Михайлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусової Т.В. стосовно встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, стягувач: ОСОБА_5

В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.12.2007 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. За вказаним рішенням був виданий виконавчий лист № 2-1233/2007 від 10.12.2007 року, який перебуває на виконані в Михайлівському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, виконавче провадження № 35579634.

29.03.2018 року він отримав поштою постанову державного виконавця від 22.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, в якій зазначено, що він має заборгованість по сплаті аліментів більше 3 років на суму 37 358 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

На даний час він офіційно не працевлаштований, його діяльність щодо здобуття засобів для існування тісно пов'язана з керуванням транспортним засобом і це є його єдиним джерелом для існування його та сім'ї.

На підставі зазначеного просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Михайлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ВП № 35579634 від 22.03.2018 року про встановлення відносно нього обмежень у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі по виконавчому листу № 2-1233/2007 від 10.12.2007 року, зобов'язати державного виконавця Михайлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусову Т.В. скасувати тимчасове обмеження відносно нього у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною постанову державного виконавця Михайлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ВП № 35579634 від 22.03.2018 року про встановлення відносно ОСОБА_4 обмежень у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі по виконавчому листу № 2-1233/2007 від 10.12.2007 року.

Зобов'язано державного виконавця Михайлівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусову Т.В. скасувати тимчасове обмеження відносно ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, головний державний виконавець Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусова Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не оскарження боржником розрахунку заборгованості, недоведеність факту того, що транспортний засіб є законним джерелом для заробітку та існування боржника, неврахування роз'яснень щодо зворотності дії закону у часі, викладених в рішенні Конституційного Суду України у справі №3рп/2001 від 05 квітня 2001 року, просить скасувати ухвалу суду та залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість зі сплати аліментів у боржника виникла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання», а тому державний виконавець неправомірно обмежив боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки Закон не має зворотної дії у часі.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

За змістом ст. 451 ЦПК України за результатом розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а

Положеннями ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 Закон України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

У разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2007 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 2-1233/2007 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше встановленого законом мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.11.2007 року до повноліття дитини (а.с.15-16).

На підставі вказаного виконавчого листа 07.12.2012 року винесено постанову за № 35579634 про відкриття виконавчого провадження (а.с.17).

За період з 01.04.2016 року по 28.02.2018 року ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2018 року в розмірі 37358 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 02.03.2018 р (а.с.19).

22.03.2018 року держаним виконавцем винесено постанову відносно ОСОБА_4 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.5)

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення зазначеної постанови було те, що станом на 01 березня 2018 року заборгованість по аліментам утворилась за період більш ніж 3 роки на суму 37358 грн., сукупний її розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Розмір заборгованості по сплаті аліментів боржник не оспорював.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника за постановою державного виконавця, внесені Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», набрали чинності 06 лютого 2018 року.

В Прикінцевих положеннях Закону України від 07 грудня 2017 року № 2234-19 відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому, із 06 лютого 2018 року.

До набрання чинності зазначеними змінами до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05 жовтня 2016 року, передбачалась можливість притягнення боржника до відповідальності за несплату аліментів за вдвічі менший період, а саме за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк для застосування обмежень, передбачених ч. 9 ст. 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом від 07 грудня 2017 року № 2234-19.

У зв'язку з зазначеним, є помилковим висновок суду першої інстанції про незаконність оскаржуваної постанови з огляду на те, що Закон від 06.02.2018 року немає зворотної дії в часі, так як обмеження за несплату аліментів згідно положень ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" застосовуються державним виконавцем після набрання цим законом чинності (06 лютого 2018 року), а визначення заборгованості по аліментам за шість місяців, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності особи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення державним виконавцем закріпленого у статті 58 Конституції України принципу неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Врахування заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни в ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не можна розцінювати як надання цій нормі зворотної сили.

Крім того, при зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бурцев С.О. зазначав, що вищезазначена постанова обмежує його у способах заробітку.

Так, п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обставини, за наявності яких тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.

Державним виконавцем було встановлено, що боржник не працевлаштований за трудовим та цивільно-правовими договорами, транспортними засобами не володіє, не є ФОП, а отже прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_4 не доведено факт того, що транспортний засіб будь-якого виду є його законним джерелом для заробітку та існування.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусової Тетяни Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року у цій справі скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Трусової Тетяни Вікторівни стосовно встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, стягувач: ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: