Дата документу 30.05.2018
Справа № 501/2432/16-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_2 з позовом в якому (з урахуванням уточнень) просить суд постановити рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують честь та гідність ОСОБА_2 відомості, поширені ОСОБА_3, стосовно того, що ОСОБА_2 вчинила злочин, користуючись своїм депутатським мандатом, а саме була ініціатором виведення з ладу ліній звязку на будинку №61, смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області; зобовязати ОСОБА_3 спростувати у місячний строк поширені ним відомості, що ОСОБА_2 вчинила злочин, користуючись своїм депутатським мандатом, а саме була ініціатором виведення з ладу ліній звязку на будинку №61, смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області, на зборах громадян селища Таїрове або на черговій сесії Таїровської селищної ради; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25000,00 гривень та судові витрати в сумі 1929,20 грн. (а.с.43-44).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що інформація, яку поширив відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. Порушення прав Позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості принижують її перед іншими людьми, ганьблять ділову репутацію в очах невизначеного кола осіб, що також додає моральних страждань та переживань позивачу.

Поширена інформація формує думку, що Позивач вчинила злочин, спрямований проти інтересів її виборців.

Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач проти вимог позову заперечував, оскільки позивачем не надано суду доказів яким чином інформація відповідача зганьбила її ділову репутацію, та не доведено ступень моральних страждань з цього приводу. У задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 вересня 2016 року о 18-00 в смт.Таїрове відбулися збори мешканців селища. На цих зборах в присутності громадян заступник голови Таїровської селищної ради ОСОБА_3 звинуватив ОСОБА_2 в умисному пошкодженні ліній зв'язку, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.360 Кримінального кодексу України «Умисне пошкодження ліній зв'язку». ОСОБА_3 запевнив присутніх, що внаслідок протиправних дій позивача, виведені з ладу лінії зв'язку на багатоквартирному будинку за адресою: вул.40-річчя Перемоги, буд. 51.

Відповідач зазначив, що ці протиправні дії позивач вчиняла прикриваючись своїм депутатським мандатом та, що про її протиправні дії він повідомив міліцію.

Так, згідно звернення за вих.№957 від 07.09.2016, адресованого начальнику Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_3 просить провести розслідування та надати оцінку діям ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які своїми діями вчинили диверсію, а саме пошкодили усі проводи на даху будинку №51 по вул.40-річчя Перемоги в смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області (а.с.69).

06 жовтня 2016 року ОСОБА_3 написав заяву начальнику Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області в якій просив не розглядати його звернення по факту пошкодження електропроводів на даху будинку №51 по вул.40-річчя Перемоги в смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області, так як в даній ситуації розібрався самостійно і претензій ні до кого він не має (а.с.87). На підставі цієї заяви, 06 жовтня 2016 року інспектором Овідіопольського ВП був складений відповідний висновок, згідно якого звернення ОСОБА_3 вважається розглянутим (а.с.85).

Будинок №51 по вул.40-річчя Перемоги входить до складу виборчого округу, по якому позивач була обрана депутатом селищної ради, тому такі висловлювання ОСОБА_3 спрямовані на створення у виборців негативної уяви про неї, як депутата селищної ради.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», публічна образа депутата місцевої ради, опублікування або поширення іншим способом завідомо неправдивих відомостей про нього, а також намагання в будь-якій формі вплинути на депутата місцевої ради, членів його сімї з метою перешкодити депутату виконувати свої повноваження, змусити його до вчинення неправомірних дій тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст.270 ЦК України та відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю.

Ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною третьою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на Відповідача.

Саме тому Позивач звільнений від обовязку доказування, що негативна недостовірна інформація, поширена Відповідачем, дійсно є недостовірною.

Ст.277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту: спростування недостовірної інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідач не довів суду, що поширена ним інформація є достовірною, та на підтвердження цього не надав відповідних доказів. Таким чином, судом встановлено, що інформація, яку поширив Відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд дійшов висновку, що у цій частині вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Під час розгляду справи позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди, а також яких саме втрат немайнового характеру вона зазнала, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Відомості, поширені ОСОБА_3 стосовно того, що ОСОБА_2 вчинила злочин, користуючись своїм депутатським мандатом, а саме була ініціатором виведення з ладу ліній звязку на будинку №61, смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області, визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують честь та гідність ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_3 спростувати у місячний строк поширені ним відомості, що ОСОБА_2 вчинила злочин, користуючись своїм депутатським мандатом, а саме була ініціатором виведення з ладу ліній звязку на будинку №61, смт.Таїрове, Овідіопольського району Одеської області, на зборах громадян селища Таїрове або на черговій сесії Таїровської селищної ради.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя