Провадження № 2/161/4804/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.01.2017 року, від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні. На даний час вона перебуває у декретній відпустці, а її матеріальне становище не дає змоги утримувати дитину самостійно, в свою чергу відповідач матеріальної допомоги не надає. Вказує, що ОСОБА_2 працює не офіційно, а тому його доходи є мінливими та не регулярними. Крім того, відповідач приховує від неї розмір своїх доходів. З урахуванням викладеного, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Своєю заявою від 10.12.2018 року ОСОБА_1 зменшила розмір позовних вимог, просить суд стягнути з стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття

До початку судового засідання позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшений розмір позовних вимог підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 18).

Відповідач до початку судового засідання також подав до суду заяву з прохання проводити судове засідання у його відсутні, змінені позовні вимоги визнає (а.с. 19).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.01.2017 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 01 (а.с. 5).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ 253954, у сторін 26.04.2017 року народився син ОСОБА_4 (а.с. 4).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає з матірю позивачкою ОСОБА_1

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має, на даний час є безробітним. Дані обставини сторонами не оспорювались, доказів іншого суду не надано.

Малолітній ОСОБА_4 здоровий, самостійних доходів не має.

Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей.

Крім того, як слідує з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Під час розгляду справи суд прийшов до переконання, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, а саме - 1000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 16.07.2018 року (а.с. 1) та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 Петрівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи.. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 12 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6