Провадження № 2/752/2551/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова фірма «Фінанс аналіт сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційний Альянс» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ "Консалтингова фірма Фінанс аналіт сервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційний Альянс» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ПАТ «ФІДОБАНК» були укладені договори банківського депозиту.

Станом на день звернення до суду сума неповернутих Банком коштів становить 7248038,90 гривень..

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 р. ПАТ «Фідобанк» був віднесений до категорії неплатоспроможних та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК».

18.07.2016 р. Правлінням Національного Банку України прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК».

Позивач посилається на те, що в зв»язку з ліквідацією Банку він позбавлений можливості отримати всі кошти, які залишились на рахунку на момент прийняття рішення про його ліквідацію.

Оскільки відповідачі є власниками істотної участі ПАТ «ФІДОБАНК» і ними не було вжито заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку на підставі положень ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» позивач просить покласти на них відповідальність за зобов»язаннями ПАТ «ФІДОБАНК» та стягнути солідарно грошові кошти в розмірі 7248038,90 гривень.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що бездіяльність відповідачів призвела до неплатоспроможності ПАТ «ФІДОБАНК». Внаслідок зазначених обставин, позивачу, який є вкладником Банку, була заподіяна шкода і суми вкладів в повному обсязі не повернуті. Посилаючись на положення ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно кошти в розмірі 7248038,90 гривень.

Представник відповідача - ОСОБА_4, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про те, що позивач не довів, що внаслідок дій або бездіяльності ОСОБА_4 йому завдана шкода, а також наявність безпосереднього причинного зв»язку між діями або бездіяльністю відповідача та настанням неплатоспроможності Банку. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду, що порядок здійснення виплат у разі визнання Банку неплатоспроможним передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і правом звернення до пов»язаної з банком особи, яка внаслідок своїх дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку, належить уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому ОСОБА_6 не є належним позивачем.

Представники відповідачів - ТОВ "Консалтингова фірма Фінанс аналіт сервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційний Альянс» в судове засідання не з»явились, повідомлялись судом за місцем реєстрації юридичних осіб.оживання. Судові повістки повернулись до суду без вручення.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ «ФІДОБАНК» та позивачем були укладені Договори банківських вкладів.

Зазначені обставини не оспорювались сторонами, а тому в силу положень ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

На підставі рішення НБУ від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення ПАТ "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Правлінням Національного банку України 18.07.2016 р. прийнято рішення № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК», а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 р. № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та призначено уповноважену особу на ліквідацію неплатоспроможного банку.

Після початку процедури ліквідації Банку правовідносини між вкладниками неплатоспроможного Банку та безпосередньо Банком регулюються положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.1 Закону ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є у т.ч. захист прав і законних інтересів вкладників банків.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Введення у банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним для даних правовідносин і відповідно має пріоритет перед іншими нормативними актами.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Частиною ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Передбачене ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Вимагаючи відшкодування шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, позивачу потрібно насамперед довести факт завдання йому шкоди завдавачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань власниками істотної участі та заподіяною шкодою.

Будь-яких доказів, що відповідачами вчинено дії або бездіяльність, що призвели до неплатоспроможності ПАТ «ФІДОБАНК» матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем суду не надано належних доказів, що ТОВ "Консалтингова фірма Фінанс аналіт сервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційний Альянс» є власниками істотної участі ПАТ «ФІДОБАНК».

Крім того, ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено спеціального суб'єкта, який має право звернення з вимогами до власників істотної участі.

Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку.

У разі отримання відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом або уповноваженою особою Фонду, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Тобто, належним позивачем у справах щодо відшкодування шкоди, завданої діями або бездіяльністю пов»язаних з Банком осіб, які призвели до неплатоспроможності Банку, є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб і лише після настання умов, передбачених ст.52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виплата коштів вкладникам Банку не у спосіб, передбачений спеціальним законом, не узгоджується з нормами чинного законодавства і може призвести до порушення прав третіх осіб.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не є належним позивачем у даному спорі і зазначений порядок стягнення грошових коштів не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261,265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова фірма «Фінанс аналіт сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційний Альянс» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя