ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5854/18 Номер провадження 22-ц/814/677/18Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Чумак О.В.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

боржник: ОСОБА_2

стягувач: ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, постановлену 25 жовтня 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Кузіної Ж.В., повний текст якої складено 26 жовтня 2018 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою та просив зобов'язати державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави скасувати постанову від 03 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що дії державного виконавця є протиправними, ним не доведено, що заявник має на меті виїжджати за межі країни, має паспорт громадянина іншої країни чи нерухомість за межами країни. Такими діями держвиконавець позбавив його права на працю, а саме вільно обирати професію та рід занять.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвала суду вмотивована тим, що скаржником не спростовано наявності заборгованості по сплаті аліментів, яка стала підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 просив скасувати її та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні вимог державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме відсутність підстав для обмеження його у вищевказаному праві.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 41622560 з примусового виконання виконавчого листа № 2/554/4692/2013 року виданного від 14 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

03 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області прийнято постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/554/4692/2013 року, виданого 14.01.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необґрунтованість скарги ОСОБА_2, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, обмеження особи у праві виїзду за межі України ставиться у залежність від наявності заборгованості зі сплати аліментів та розміру такої заборгованості.

Посилання апелянта на відсутність доказів його ухилення від сплати аліментів не заслуговують на увагу, оскільки положення п. 1 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» не пов'язують можливість обмеження боржника у праві виїзду за межі України з фактом його ухилення від сплати аліментів.

Станом на день винесення постанови від 03 вересня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 60 226,86 грн., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Таким чином, державним виконавцем не було порушення норми чинного законодавства під час винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідне обмеження жодним чином не порушує прав боржника на працю, вільний вибір місця роботи та роду занять.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_2 не заявляв у суді першої інстанції вимогу про відмову у задоволенні вимоги державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України. Окрім того, державним виконавцем відповідне подання не вносилось. За таких обставин, така вимога апелянта є безпідставною.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак