Дата документу 27.08.2018
Справа № 320/4599/18
Провадження № 2/320/2936/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з - Луценко П.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 10 лютого 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. 14 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання їх спільних дітей, оскільки він працює офіційно на Укрзалізниці на посаді помічника машиніста і отримує чималі доходи. Відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку. Оскільки відповідач на даний час не надає матеріальної допомоги дітям в достатньому обсязі, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він в добровільному порядку, щомісячно надає позивачці матеріальну допомогу на утримання їх дітей в розмірі 2000 гривень. Розмір аліментів який просить стягнути позивачка вважає завеликим, оскільки він працює та отримує дохід від 10 000 до 13 000 гривень щомісяця. До того ж, він не має власного житла та винаймає квартиру, на що витрачає 2000 гривень в місяць.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 лютого 2012 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6-7).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8).

Діти проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.9).

Відповідач надає позивачу допомогу на утримання дітей в розмірі 2000 гривень щомісяця, але позивач вважає зазначену суму недостатньою для гідного утримання двох дітей.

Відповідач не заперечував ту обставину, що він офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід, інших утриманців не має.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ч.1 ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач не надав суду доказів існування обставин, які мають істотне значення для визначення меншого розміру аліментів, ніж зазначено позивачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 182 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення аліментів саме в частці від заробітку (доходу) відповідача, виходячи з того, що він має стабільний заробіток за місцем роботи. Розмір частки аліментів від заробітку позивачем визначений, виходячи з положень законодавства, які регламентують розмір аліментів на утримання двох дітей відповідно до ч.5 ст. 183 СК України.

Згідно положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., який мав бути сплачений на час подання позову до суду.

У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 60, 128, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Мелітополя Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки м. Мелітополя Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 14 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Мелітополя Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Повне рішення складене 28 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова