Справа № 310/2428/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23 серпня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Загороднього В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, третя особа - Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт», про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати наказ Міністерства інфраструктури України №20-О від 26.03.2018 року «Про керівника Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт»; поновити його на попередній роботі виконуючого обов'язки директора ДП «Бердянський морський торговельний порт» з 27.03.2018 року; стягнути з Міністерства інфраструктури України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.03.2018 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом державного секретаря Міністерства інфраструктури України №19-О від 23.03.2018 року він був поновлений на посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (далі ДП «БМТП»). Зі змістом вказаного наказу він ознайомився 02.04.2018 року. При цьому про факт існування вказаного наказу його було повідомлено листом від ДП «БМТП», який він отримав 31.03.2018 року.

У наступному наказі державного секретаря Міністерства інфраструктури України №20-О від 26.03.2018 року було зазначено: «припинити повноваження ОСОБА_1 з виконання обов'язків директора державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт», звільнивши його 26 березня 2018 року відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України». Він ознайомився зі змістом вказаного наказу 02.04.2018 року. При цьому про факт існування вказаного наказу йому також було повідомлено листом від ДП «БМТП», який він отримав 31.03.2018 року.

Фактично, зі змістом обох наказів він ознайомився в один день.

Вважає, що наказ державного секретаря Міністерства інфраструктури України №20-О від 26.03.2018 року є незаконним та підлягає скасуванню з відповідним поновленням його на займаній посаді внаслідок наступного.

Так, він не є особою на яку поширюється дія п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Вказаною нормою визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Норму частини 1 ст. 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 року №1255-VІІІ.

Вказує, що метою прийняття вказаного закону (згідно пояснювальної записки до законопроекту) було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП України).

Отже, питання про можливість застосування відповідних правових норм до посадових осіб державного підприємства, суперечить меті та логіці Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 року №1255-VІІІ.

Також вказує, що на виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 року по справі №310/2284/17 відповідачем був виданий наказ №19-О від 23.03.2018 року, яким його поновили на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «БМТП».

Однак, фактичного поновлення не відбулось. Так, з наказами про поновлення на посаді та про звільнення він ознайомився в один день - 02.04.2018 року. Особа, яка фактично виконувала обов'язки директора ДП «БМТП» в період з 23.03.2018 року по 26.03.2018 року не звільнялась, а при його звільненні - не призначалась на цю посаду повторно. Ні відповідач, ні ДП «БМТП» не вчиняли жодних дій щодо офіційного повідомлення державного реєстратора про призначення нового керівника та про його подальше звільнення. Картки зі зразками підписів на його ім'я не виготовлялись, відповідно жодне підприємство, установа, організація, державний орган не повідомлялись про зміну особи, уповноваженої на вчинення юридично значимих дій, підписання документів від імені ДП «БМТП» у період з 23.03.2018 року по 26.03.2018 року. Інвентаризація майна шляхом складання відповідного акту, при поновленні його на посаді, а в подальшому - при звільненні з неї, не проводилась.

Окрім того зазначає, що він є переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади директора ДП «БМТП», отримав погодження голови Запорізької ОДА, а тому Міністерство інфраструктури України було зобов'язано підписати з ним контракт та призначити директором ДП «БМТП».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що сам позивач подавав заяву про призначення його виконуючим обов'язки директора ДП «БМТП» до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління, що й було відображено в наказі Міністерства інфраструктури України від 10 жовтня 2014 року № 192-О. Уповноваженим органом управління щодо ДП «БМТП» є Міністерство інфраструктури України, яким було прийнято рішення про припинення повноважень позивача як виконуючого обов'язки директора ДП «БМТП» зі звільненням позивача за п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Зазначив, що КЗпП України не містить застережень щодо застосування п.5 ч.1 ст. 41 цього кодексу до керівників державних підприємств, а пояснювальні записки до законопроектів не є нормами права.

Виконуючий обов'язки директора ДП «БМТП» ОСОБА_4 подав заяву від 06.06.2018 року про розгляд справи у відсутність представника підприємства.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку з наступним.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 10 жовтня 2014 року № 192-О «Про керівника ДП «БМТП» ОСОБА_1 був призначений виконуючим обовязки директора державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» з 15 жовтня 2014 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління з посадовим окладом згідно з штатним розписом для керівника цього підприємства.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18 квітня 2017 року № 41-О «Про керівника державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» ОСОБА_1 був звільнений 19 квітня 2017 року від виконання обов'язків директора ДП «БМТП» відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 року визнано незаконним наказ Міністерства інфраструктури України № 41-О від 18.04.2017 року «Про керівника державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» в частині звільнення ОСОБА_1 з 19 квітня 2017 року від виконання обов'язків директора ДП «БМТП» відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «БМТП»; стягнуто з Міністерства інфраструктури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 23.03.2018 року №19-О на виконання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 від 07.03.2018 року ВП №55944382 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №310/2284/17, виданим 13.12.2017 року апеляційним судом Запорізької області, поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «БМТП». ДП «БМТП» доручено забезпечити ознайомлення ОСОБА_1 з цим наказом та внести до його трудової книжки запису про поновлення на роботі.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.03.2018 року №20-О припинено повноваження ОСОБА_1 з виконання обов'язків директора ДП «БМТП», звільнивши його 26.03.2018 року відповідно до п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. ДП «БМТП» доручено забезпечити ознайомлення ОСОБА_1 з цим наказом, видати йому належно оформлену трудову книжку та провести розрахунок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Стаття 233 КЗпП України, яка передбачає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, містить зазначення про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 13.04.2018 року тобто у встановлений законодавством строк.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Як у назву вказаної вище норми (ст. 41 КЗпП «Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов»), так і у її зміст закладені певні особливості розірвання трудового договору з працівником, який є посадовою особою.

При цьому, передбачена п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності з'ясування вини працівника, доцільності та причин звільнення, врахування попередньої роботи, інших позитивних результатів тощо.

Законність звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України обумовлюється лише правозгідністю рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.

Відповідно до статуту ДП «БМТП» є державним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі Уповноважений орган управління).

Порт є юридичною особою. Права й обов'язки юридичної особи Порт набуває з дня його державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. (п. 3.1. Статуту).

Управління Портом здійснює директор Підприємства. ( п.6.1. Статуту).

Наймання (звільнення) директора Підприємства здійснюється Уповноваженим органом управління шляхом укладання (розірвання) з ним контракту в порядку встановленому чинним законодавством. (п. 6.2. Статуту).

В судовому засіданні представник відповідача та позивач надавали пояснення, що контракт з останнім не укладався.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання.

Також, з самої назви посади «виконуючий обов'язки директора», про поновлення на якій заявлено вимоги, вбачається, що між сторонами не був укладений безстроковий трудовий договір.

Разом з цим, як встановлено судом, на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.10.2014 року, відповідно до якої він просив призначити його виконуючим обов'язки директора ДП «БМТП», наказом Міністерства інфраструктури України від 10 жовтня 2014 року № 192-О «Про керівника ДП «БМТП» ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов'язки директора ДП «БМТП» з 15 жовтня 2014 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління.

Згідно Статуту ДП «БМТП» Уповноважений орган управління (Міністерство інфраструктури України) має право призначати виконуючого обов'язки директора Підприємства, повноваження якого припиняються як у випадках, визначених Статутом (п.6.4.), так і внаслідок прийняття відповідного рішення Уповноваженого органу управління.

Твердження позивача щодо неможливості звільнення керівника державного підприємства за п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України спростовуються приписами ст. ст. 3, 4 цього Кодексу, відповідно до яких законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства, прийнятих відповідно до нього. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Крім того, сама норма ст. 41 КЗпП України не містить обмеження в застосуванні п.5 ч.1 цієї статті до керівників державних підприємств.

Посилання позивача на те, що він є переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади директора ДП «БМТП» та зволікання відповідача з призначенням його на цю посаду не є підставою для скасування оскарженого наказу, поновлення позивача на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «БМТП».

З огляду на викладене та враховуючи, що наказом Міністерства інфраструктури України від 10 жовтня 2014 року № 192-О ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов'язки директора ДП «БМТП» з 15 жовтня 2014 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління, рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 прийнято Уповноваженим органом управління, що відповідає Статуту ДП «БМТП», суд приходить до висновку, що вимоги про скасування оскарженого наказу та поновлення позивача на роботі не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від основної вимоги - поновлення на роботі, а отже задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.І. Крамаренко