Справа№ 324/153/18
Провадження № 2/324/265/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №ZPXRRX02820460, відповідно до якого відповідача отримав кредит у розмірі 2079,6грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Умовами договору №ZPXRRX02820460 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2079,6грн., на строк з 30.05.2007 по 29.05.2008р. включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 25 по 30 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 235,88гри., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобовязання за вказаним договором, у звязку з цим станом на 14.12.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 1456,23грн. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що договір №ZPXRRX02820460 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав, визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Тому позивач вважає за необхідне стягнути з боржника суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п.5.5 Умов, з 14.12.2012 р. по 14.12.2017 р. за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день * кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 14.12.2012 р. по 14.12.2017 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1456,23грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,50%, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 1456,23грн.*0,50 %* 1825 днів прострочення/100 = 13288,1грн. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором №ZPXRRX02820460 від 30.05.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 14.12.2012 р. по 14.12.2017 р., у розмірі 13288,1грн.

Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1762грн., які складаються з судового збору в сумі 1762грн.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, підтримавши позов та виклавши мотиви його предявлення, просить поданий позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що поданий до нього позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPXRRX02820460 в сумі 13288,1грн. не визнає, просить застосувати строк позовної давності до всіх предявлених позовних вимог, справу просить розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору №ZPXRRX02820460 від 30.05.2007 року, який складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, а також тарифів банку, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», отримав кредит в сумі 2079,6грн. на строк 12 місяців з 30.05.2007р. по 29.05.2008р. включно, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 50,95грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменті у розмірі 346,6грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка), (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з „25 по „30 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 235,88грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 не виконав зобовязання за вказаним договором, у звязку з цим станом на 14.12.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 1456,23грн. За період з 14.12.2012 року по 14.12.2017 року позивачем були нараховані відсотки на прострочену заборгованість по кредиту в сумі 13288,1грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідноч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки за умовами договору №ZPXRRX02820460 від 30.05.2007 рокупогашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Зазначене суттєво впливає на початок строку виконання зобов'язання, при правильному визначенні якого починає обчислюватись строк пред'явлення вимог до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116цс13.

Згідно умов договору №ZPXRRX02820460 від 30.05.2007 року відповідач отримав кредит в сумі 2079,60грн. на строк з 30.05.2007 року по 29.05.2008 року включно, при цьому погашення заборгованості за договором мало здійснюватись щомісяця в період сплати, за який приймався період з 25 по 30 число кожного місяця, в сумі по 235,88 грн.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на виконання зобовязань по кредитному договору останній платіж здійснив 14.12.2007 року, після цього ним жодного разу не було сплачено встановленого щомісячного платежу.

Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») не містять підпису відповідача, а тому їх не можливо вважати договором про збільшення позовної давності, укладеним у письмовій формі.

З огляду на викладене, твердження позивача про збільшення терміну позовної давності до 5 років є безпідставними, тому суд не приймає їх до уваги.

Таким чином, оскільки початок перебігу позовної давності почався з дня порушення відповідачем погашення щомісячних платежів, останній з яких мав здійснюватися у травні 2008 року, при цьому загальний строк виконання зобовязань за договором №ZPXRRX02820460 від 30.05.2007 року закінчився 29.05.2008 року, однак позов до суду позивачем предявлено лише в січні 2018 року, тобто більше ніж через девять років з дня спливу строку виконання зобов'язань за договором,то в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про який заявлено відповідачем ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 259, 261, 267, 509, 526, 610, 611, 626, 629, 631, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: