Дата документу 13.12.2018 Справа № 333/6669/15-ц
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 333/6669/15 Головуючий у 1-й інстанції:Тучков С.С.
Пр. №22ц/807/1359/18 Головуючий суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі головуючого судді - доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, 19 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу(а.с. 114-120)

Скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

В силу вимог ст. 358 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повноного тексту судового рішення.

Проте, відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановлено, що ОСОБА_2 у цій справі оскаржується рішення суду, ухвалено у судовому засіданні 24.12.2015 року. При цьому, також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був особисто присутній у даному судовому засіданні 24.12.2015 року під час проголошення судом першої інстанції судового рішення (вступної та резолютивної частин) у цій справі, що підтверджується журналом судового засідання (а.с.96) та звукозаписом останнього, які містяться у матеріалах цієї справи.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Проте, апеляційну скаргу скаржник направив поштою до суду першої інстанції лише 19.11.2018 року (конверт а.с. 124), тобто із пропуском 10-денного строку на її подачу понад на 2 (два) роки 10 (десять) місяців.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у вищезазначеній апеляційній скарзі заявляє клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, яке обґрунтовує тим, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного рішення йому, як відповідачу у цій справі, судом першої інстанції видано не було та поштою на адресу відповідача не направлялось.

22.10.2018 року відповідач поштою отримав від головного державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виклик № 33808-7-16.3-34 від 11.10.2018 року, який направлено в межах виконавчого провадження за виданим у цій справі виконавчим листом.

23.10.2018 року відповідач звернувся до адвоката, який безпосередньо ознайомився із матеріалами цієї справи та з повним текстом оскаржуваного рішення суду першої інстанції лише 26.10.2018 року.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 72 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. 126 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 73 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. 127 ЦПК України в редакції, чинній з 14.12.2017 року, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення останнього з апеляційною скаргою в передбачені законом строки та є необґрунтованими.

Із матеріалів справи вбачається, що копія повного тексту оскаржуємого рішення судом першої інстанції направлялась всім учасникам цієї справи, у тому числі відповідачу ОСОБА_2, ще 25.12.2015 року (супровідний лист а.с. 102).

Хоча суд першої інстанції, навіть, не зобов'язаний був цього робити в силу вимог ст. 222 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року. Оскільки, копія повного судового рішення мала надсилатись рекомендованим листом з повідомленням про вручення лише особам, які не були присутні у судовому засіданні 24.12.2015 року, а відповідач ОСОБА_2 та третя особа були присутні у судовому засіданні 24.12.2015 року, проти задоволення позову Банку заперечували, про що також прямо зазначено в самому тексті оскаржуємого рішенні суду першої інстанції у цій справі (а.с.98).

Однак, дійсно належні допустимі докази отримання відповідачем останньої у матеріалах цієї справи відсутні.

Проте, відповідачу ОСОБА_2 ще з 24.12.2015 року було відоме про наявність оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі та зміст резолютивної частині цього рішення, оскільки останній був присутній при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення судом першої інстанції у судовому засіданні у цій справі 24.12.2015 року, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання, наявними у матеріалах цієї справи.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Таким чином, саме з 24.12.2015 року, в разі, якщо ОСОБА_2 дійсно не отримував від суду першої інстанції копії оскаржуємого рішення у цій справі поштою, то він мав можливість отримати останню у суді першої інстанції у будь-якій час на підставі відповідної заяви з 24.12.2015 року та оскаржити рішення суду першої інстанції у цій справі у встановлений законом строк, а не чекати 2 (роки) 10 (десять) місяців, поки це зробить за нього його представник, до якого він звернувся лише у 2018 році.

Учасники справи зобов'язані добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (ст. 27 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, ст. 44 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

При вищевикладених обставинах, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зловживає своїми процесуальними правами відповідача у цій справі, зокрема: своєчасно не скористався своїм правом на: отримання копії повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції, правову допомогу представника та подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_2 було достовірно відомо з 24.12.2015 року про наявність оскаржуваного рішення, зміст резолютивної частини останнього, то, навіть, неотримання останнім копії повного тексту оскаржуємого рішення, не виключало можливості своєчасної подачі останнім вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Строк десять днів на подачу апеляційної скарги для ОСОБА_2 почав збігати саме з 25.12.2015 року та збіг 04.01.2016 року (враховуючи вихідні та святкові дні).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року (а.с. 127) вищезазначені скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції визнано неповажними, зазначена апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 була залишена без руху, скаржнику надано строк

- десять днів з моменту отримання копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 рокуу цій справі, в межах строку, встановленого судом та надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 5481,00 грн.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції було попереджено, що у разі неусунення вищезазначених недоліків його вищезазначеної апеляційної скарги у встановлений строк, будуть застосовані відповідні правові наслідки.

У встановлений судом строк ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 лише частково усунув недоліки апеляційної скарги, надав апеляційному суду:

- оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 5481,00 грн. (а.с. 132),

- та заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (а.с.130-131), в якій інших причин для поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначав, наполягав лише на тому, що відповідач ОСОБА_2 не був присутній при проголошенні судом першої інстанції вступної та резолютивної частин оскаржуємого рішення у цій справі, однак, належних, допустимих доказів на підтвердження останнього апеляційному суду не надав, останнє спростовується матеріалами цієї справи, зокрема журналом судового засідання від 24 грудня 2015 року (а.с.96) та звукозаписом судового засідання, наявними у матеріалах цієї справи, на які відповідач ОСОБА_2 зауважень не подавав, та останні не були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи заяви відповідача в особі його представника про усунення недоліків апеляційної скарги (а.с.130-131) ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не усунув вищезазначених недоліків апеляційної скарги у повному обсязі у встановлений апеляційним судом строк, зокрема не подав до апеляційного суду заяви із зазначенням саме інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Оскільки, ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

В силу вимог ст. 358 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ст. 357 ч. 6 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

При вищевикладених обставинах та беручі до уваги, що встановлений апеляційним судом строк збіг, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не надав суду заяви із зазначенням саме інших поважних причин про поновлення строку, окрім вищезазначеного, а у вищезазначеному клопотанні ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у цій справі зазначені обставини для поновлення строку, визнані апеляційним судом неповажними, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження у цій справі слід відмовити, а також слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у цій справі.

Керуючись ст. ст. 72-73, 294 ч. 2, 297 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 357 ч. 6, 358 ч. 1 п. 4, ч. 2, 381 ч. 2, п. 13 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 рокуу цій справі відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року у цій справі відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Касаційна скарга на ухвалу подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя - доповідач М.С. Гончар