Ухвала

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 565/1639/15-ц

провадження № 61-40855ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвал апеляційного суду Рівненської області від 14 січня 2016 року та від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення коштів,

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення пені.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 122 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 оскаржив цю ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та встановлено строк для сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У червні 2018 року ОСОБА_4 подав до апеляційного суду заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвал апеляційного суду Рівненської області від 14 січня 2016 року та від 22 лютого 2016 року, посилаючись на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18 (ЄУН 761/24881/16-ц) зробила висновок про те, що споживачі звільнені від сплати судового збору у справах за позовами про захист їхніх прав на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він подав позов, як споживач фінансових послуг, тому є звільненим від сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

Оскільки ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху та її повернення з підстав несплати судового збору є незаконними, просив переглянути та скасувати їх, вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08 червня 2018 року у складі судді Шимківа С. С. в прийнятті заяви ОСОБА_4 відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій він, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вважає ухвалу апеляційного суду про відмову у прийнятті його заяви протиправною. На його думку, ухвали апеляційного суду про залишення без руху та повернення апеляційної скарги є ухвалами, якими закінчено розгляд справи, тому наявні підстави для їх перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відмовляючи у перегляді ухвал від 14 січня 2016 року та від 22 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), виходив із того, що вказані ухвали не є ухвалами, якими закінчено розгляд справи, тому відсутні підставі для їх перегляду в порядку, визначеному главою 3 розділу V ЦПК України.

Колегія погоджується з таким висновком.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Частинами першою і другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Ухвалами суду апеляційної інстанції, якими закінчено розгляд справи, є ухвали про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

Враховуючи те, що ухвалами, про перегляд яких просив ОСОБА_4, було залишено без руху його апеляційну скаргу зі встановленням строку для сплати судового збору, а в подальшому повернуто у зв'язку з невиконанням указаних вимог, колегія вважає законним та обґрунтованим висновок апеляційного суду про повернення заяви, оскільки дані ухвали не можуть бути предметом перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвал апеляційного суду Рівненської області від 14 січня 2016 року та від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат