ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 639/2370/18-ц

провадження № 22ц/818/81/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року в складі судді Єрмоленко В.Б.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07 листопада 2017 року вона вийшла на прогулянку зі своєю онукою. Біля будинку № 37 по вулиці Бажана в місті Харкові назустріч їй йшов ОСОБА_2 разом зі своєю собакою, схожою на метиса американського пітбультер`єра, яка була без намордника та повідка. Коли собака побачила їх, вона близько підбігла до них та почала швидко бігати та стрибати біля них. Розуміючи наслідки непрогнозованих дій собаки, вона зробила зауваження ОСОБА_2 з приводу притримання ним своєї собаки, однак зауваження залишились поза увагою.

Зазначила, що в подальшому собака з великої відстані розігналася та вдарила головою під праве її коліно. Від сильного удару по нозі вона відчула нестерпну біль та впала на землю разом з онукою. Самостійно піднятися з землі вона вже не змогла.

Вказала, що в лікарні виявлено лінійний перелом в/3 метадіафіза великогомілкової кістки без зміщення та їй наклали гіпс на всю ногу, наслідком чого вона потребувала тривалого лікування, яке вимагало матеріальних витрат.

Зазначила, що ОСОБА_2 сплатив їй 800,00 грн. на придбання ліків, однак, цієї суми не вистачило на покриття усіх витрат, які вона зазнала. Решту збитків він добровільно компенсувати категорично відмовився.

Вказала, що в результаті даної пригоди їй завдана матеріальна шкода, яка складається з коштів, які вона витратила на покупку різноманітних препаратів у сумі 2517,19 грн. та оплату правової допомоги у сумі 4000,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Вважала, що їй також завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду на придбання ліків на загальну суму 2517,19 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., а всього, на загальну суму 10 717,19 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров'ю 2314,19 грн., моральної шкоди 2500,00 грн., понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а всього 7814,19 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.; в іншій частині позову відмолено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що не всі лікарські препарати у цьому переліку призначені для лікування перелому; що судом першої інстанції не враховано те, що ним вже сплачено позивачу 800,00 грн.; що ані позивачем, ані її представником не надано доказів сплати грошових коштів за угодою про надання правничої допомоги; що позивачем не зазначено, з яких міркувань вона виходила, коли визначала розмір моральної шкоди, а також не надано доказів на підтвердження розміру шкоди.

27 вересня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_5 розподілено цивільну справу № 639/2370/18-ц(22ц/790/5555/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

04 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 639/2370/18-ц(22ц/790/5555/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

08 листопада 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначила, що лікарські препарати, які входять до переліку, вона використовувала саме для лікування; що суд врахував 800,00 грн. при визначенні суми майнової шкоди; що витрати, пов'язані з професійною правовою допомогою, доведені.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір спричиненої відповідачем шкоди, доведено.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року визнано ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 КУпАП.

Вказаним судовим рішення встановлено, що 07 листопада 2017 року собака ОСОБА_2, яка була без повідка та намордника, штовхнула ОСОБА_1, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги. Фактичні обставини ОСОБА_2 визнав.

Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 634238 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи опорно-рухового апарату.

Із повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Харківська міська лікарня № 3» від 08 серпня 2018 року № 15 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до лікаря травматолога ОСОБА_7 07 листопада 2017 року з приводу вуличної травми (07 листопада 2017 року о 10:00 впала на вулиці, зіткнувшись з собакою). В травматичному пункті проведено огляд лікарем травматологом, призначена Rо грама № 6996, поставлений ДЗ: З/перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки б/зміщення. Покладена циркулярна гіпсова пов'язка.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_1 призначались наступні ліки: кальцемін, терафлекс, мазь живакост, алендра, фастум гель, троксевазин, алендон, протекон, нейрокобал, німід, кетанов.

Як вбачається з копій квитанцій ОСОБА_1 придбала ліки на загальну суму 2309,19 грн., а саме:

фіскальний чек від 18 березня 2018 року терафлекс в сумі 309,00 грн.;

фіскальний чек від 26 лютого 2018 року: живок хондрои в сумі 40,00 грн., живоку окопник в сумі 75,00 грн., окопник кор. в сумі 32,00 грн.;

фіскальний чек від 14 березня 2018 року кальций-д3 никомед форте в сумі 180,00 грн.;

фіскальний чек від 26 лютого 2018 року гепаринова мазь в сумі 55,71 грн., ортофен в сумі 8,58 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 50,00 грн.;

фіскальний чек від 19 листопада 2017 року алендра в сумі 116,00 грн.;

фіскальний чек від 17 листопада 2017 року бінт в сумі 80,00 грн., вата в сумі 21,00 грн.;

фіскальний чек від 12 грудня 2017 року офтальмодек кап. глаз. в сумі 23,00 грн.;

товарний чек від 18 грудня 2017 року алендра в сумі 112,15 грн., троксевазин в сумі 26,30 грн.;

товарний чек від 08 грудня 2017 року кальций-д3 ник форте в сумі 183,15 грн., веносмин в сумі 31,80 грн.;

фіскальний чек від 09 лютого 2018 року ерліпріл в сумі 65,86 грн., агникор в сумі 76,30 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 140,00 грн.;

фіскальний чек від 17 лютого 2018 року корвалтаб в сумі 8,78 грн., пентоксифиллін 39,40 грн., фламідез гель 67,23 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 103,00 грн.;

фіскальний чек від 09 лютого 2018 року валеріана в сумі 64,40 грн., троксевазин в сумі 29,29 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 90,00 грн.;

фіскальний чек від 15 лютого 2018 року алендра в сумі 153,37 грн., демиксид р-р накож. в сумі 16,97 грн., новокаїн-дарниця в сумі 1,87 грн., новокаїн-дарниця в сумі 16,83 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 180,00 грн.;

товарний чек від 18 лютого 2018 року німід в сумі 24,00 грн., троксевазин в сумі 53,92 грн., марля в сумі 24,65 грн.;

фіскальний чек від 10 листопада 2017 року аптечний вісник листопад в сумі 0,01 грн., берліпріл в сумі 93,33 грн., веносмін в сумі 37,60 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 125,94 грн.;

фіскальний чек від 13 листопада 2017 року кальций-д3 нікомед форте в сумі 70,00 грн.;

фіскальний чек від 10 листопада 2017 року веносмін в сумі 33,60 грн.;

фіскальний чек від 10 листопада 2017 року аффіда форт гран д/орал. сусп. в сумі 17,88 грн.;

фіскальний чек від 13 листопада 2017 року анальгін в сумі 5,87 грн., валеріани екстрат в сумі 9,85 грн., копацил в сумі 16,60 грн., спазмалгон в сумі 20,35 грн., цитрамон в сумі 5,58 грн., разом зі знижкою сплачено в розмірі 58,25 грн.;

фіскальний чек від 19 листопада 2017 року кетанов в сумі 37,75 грн.;

фіскальний чек від 17 листопада 2017 року рентген пл. в сумі 43,40 грн.

Із фіскального чека від 17 листопада 2017 року не зрозуміло, що було придбано.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень частини 4 статті 9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частиною 4 статті 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ця норма збігається із правилом частини третьої статті 22 ЦК України, яка також передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З аналізу вищенаведених цивільно-правових норм можна зробити висновок, що особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка завдала такої шкоди, відшкодування витрат, у тому числі й на лікування, в межах витрат, які вона понесла (реальні збитки).

Частиною першою статті 76, частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Матеріали справи свідчать про те, що дійсно ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які завдала собака ОСОБА_2

ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої шкоди 800,00 грн.

Із виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_1 призначено наступні ліки: кальцемін, терафлекс, мазь живакост, алендра, фастум гель, троксевазин, алендон, протекон, нейрокобал, німід, кетанов.

Однак, ОСОБА_1, крім призначених ліків, придбавала ще й інші, які не відносяться до курсу лікування.

Таким чином, ОСОБА_1 придбала з лікарських рекомендацій лише: терафлекс в сумі 309,00 грн.; кальций-д3 никомед форте в сумі 180,00 грн.; алендра в сумі 116,00 грн.; алендра в сумі 112,15 грн., троксевазин в сумі 26,30 грн.; кальций-д3 ник форте в сумі 183,15 грн.; троксевазин в сумі 29,29 грн.; алендра в сумі 153,37 грн.; німід в сумі 24,00 грн., троксевазин в сумі 53,92 грн.; кальций-д3 нікомед форте в сумі 70,00 грн.; кетанов в сумі 37,75 грн., що в загальній сумі становить 1294,93 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 надала чеки також і на придбання нею інших лікарських препаратів, які не мали відношення до її курсу лікування, а також те, що ОСОБА_2 вже частково відшкодовано спричинені позивачу збитки в розмірі 800,00 грн., колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування збитків підлягають частковому задоволенню із відрахуванням вже відшкодованої суми та становить 494,93 грн. (1294,93-800,00).

Не погоджується судова колегія і з висновком суду щодо стягнення витрат на правову допомогу виходячи з наступного.

У відповідності до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Мілірудом Є.О. укладено угоду № 01/03-2018 про надання правової допомоги.

З акту виконаних робіт від 04 травня 2018 року вбачається, що виконавець надав, а клієнт прийняв юридичні послуги у формі: надання усних консультацій клієнту; підготовка позовної заяву до суду першої інстанції. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 4000,00 грн.

Задовольняючи частково та стягуючи з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально доведено, що нею понесені ці витрати.

Однак, матеріали справи не містять відповідного платіжного документу про оплату таких витрат у зв'язку з чим і не можуть бути стягнуті.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31 березня 1995 року №4 (із змінами та доповненнями) відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз'яснено у пункті 4 вказаної Постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб'єкта її відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Установивши, що ОСОБА_1 отримані тілесні ушкодження внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачу спричинено моральні та фізичні страждання. Визначений розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн. відповідає засадам розумності, поміркованості та справедливості, тому доводи ОСОБА_2 щодо того, з яких міркувань ОСОБА_1 виходила, коли визначала розмір моральної шкоди, а також щодо того, що не надано доказів на підтвердження розміру шкоди, є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року - змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині - відмовити.

Розмір стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми на відшкодування майнової шкоди, заподіяної здоров'ю в розмірі 2314,19 грн., зменшити до 494, 93 грн., а всього, загальну суму зменшити з 7814,19 грн. до 2994, 93 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.