АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/9367/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1100/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2018 року (суддя - Продан Б.Г.) за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати недійсним кредитний договір №18/03/2008/840-К/50 від 18.03.2008 року укладений між нею та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі ВАТ КБ «Надра»).

Позов мотивувала тим, що 18.03.2008 року між нею та ВАТ КБ «Надра» укладено договір №18/03/2008/840-К/50, згідно якого банк надав у тимчасове платне користування грошові кошти у сумі 45 000 доларів США зі сплатою 11,3% річних, зі строком повернення до 17.03.2028 року. Цільове призначення вказаного кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №599 від 18.03.20008 року згідно якого позивач придбала у власність нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В якості забезпечення виконання зобов'язань щодо виконання умов кредиту, 18.03.2008 року було укладено договір іпотеки за яким в іпотеку було передано однокімнатну квартиру №139, яка знаходиться за адресою вул. Сковороди,9/2 у місті Хмельницькому. В подальшому сторонами було підписано додаткові угоди до кредитного договору.

Позивач вважає, що положення кредитного договору містять несправедливі та дискримінаційні умови. Банк не повідомив її, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором про надання кредиту в іноземній валюті несе саме споживач. Під час укладання кредитного договору вона не передбачала і не могла передбачити значне здешевлення національної валюти внаслідок фінансової нестабільності в Україні, банк не повідомив і їй не було надано, як споживачу, у письмовій формі усієї необхідної, достатньої та вичерпної інформації для здійснення свідомого вибору, а саме про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, тобто банк ввів її в оману. Крім того, кредитний договір не містить графіку платежів погашення основного боргу за користування кредитом. Зазначає, що оскаржуваний договір вчинено нею під впливом обману, оскільки формування її волі щодо укладання договору _____________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Продан Б.Г. Категорія: 27

Доповідач: Янчук Т.О.

відбулось під впливом інформації, яка не відповідала дійсності. Вбачає у діях банку наявний умисел, який полягає у замовчуванні реальної ціни запропонованої ним послуги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки обставинам по справі, зокрема не врахував, що банк не надав, у письмовій формі, необхідної для сприйняття інформації про вказані умови кредитування, а також сукупну вартість споживчого кредиту.

Вказує, що зміст (умови) договору споживчого кредиту не відповідають чинному на час укладання законодавству, зокрема, ч.2, 4 ст.11, ч.1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», Правилам надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Посилаючись на норми ст.ст.203, 215 ЦК України вказував, що вищевказані обставини є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Вважає, що бездіяльність банку щодо ненадання необхідної, повної, доступної, своєчасної інформації споживачу перед та під час укладення кредитного договору, позбавило її можливості свідомого та компетентного вибору при укладенні кредитного договору та за наявності якої ОСОБА_5 не уклала би даного договору .

Крім того, вказує що у спірному договорі відсутні істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема, банк не зазначив вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості, не визначив належно реальну процентну ставку. Розрахована банком річна відсоткова ставка у розмірі 11,30% є заниженою порівняно з реальною відсотковою ставкою, також банк не встановив застереження щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків, збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення. Також не визначив строк дії кредитного договору, порядок його припинення та істотних умов у разі його дострокового припинення.

Вважає, що до даних правовідносин підлягала застосуванню ст.230 ЦК України, оскільки на її думку дії банку є такими що ввели її в оману.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає апеляційну скаргу ОСОБА_5 безпідставною та просить залишити оскаржуване рішення без змін. Вказує, що перед укладанням договору банком було дотримано всі вимоги законодавства, зокрема в кредитному договорі вказано всі необхідні відомості перед укладанням договору, також всі обставини та умови були роз'яснені безпосередньо позичальнику менеджером банку. Як наслідок позичальником була підписана анкета-заява на отримання кредиту, в якій вона погодила що ознайомлена з умовами кредитування, також вона була повідомлена про валютні ризики. Крім того, вважає, що оскільки ОСОБА_5 на момент укладання кредитного договору була працівником відділення ВАТ КБ «Надра», а тому мала можливість отримати консультацію з приводу кредитування перед підписанням кредитного договору.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 і банк досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, які містять інформацію щодо розміру кредиту, розміру процентної ставки, порядку погашення кредиту, розміру мінімального необхідного платежу, їх періодичність за весь час дії договору. При цьому зазначені умови кредитного договору відповідають загальним засадам цивільного законодавства. А саме принципу справедливості. До того ж, нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути невідомим ОСОБА_5

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 18.03.2008 р. між ОСОБА_5 і ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №18/03/2008/840-К/50, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45000,00 доларів США в порядку і на умовах визначених договором, що підтверджується копією зазначеного договору. Відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11,3% річних. Банк надає Позичальнику кредит строком до 17 березня 2028 року.

Згідно підпункту 1.3.2 Банком встановлено позичальнику пільгову відсоткову ставку за користування Кредитом у зв'язку з тим, що на момент укладення цього договору ОСОБА_5 перебуває з банком у трудових правовідносинах. У випадку звільнення Позичальника з будь-яких причин і розірвання трудових правовідносин з ВАТ КБ «Надра», Банк змінює позичальнику розмір відсоткової ставки до розмірів, встановлених тарифами банків по відповідному банківському продукту, що будуть діяти на дату звільнення позичальника. У п.3.3.1 вказано, що позичальник повертає кредит та сплачує нараховані відсотки шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого становить 476,50 дол.США.

Відповідно до п.1.2. договору цільове призначення кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №599 від 18.03.2008 р., що укладений між позичальником та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, згідно якого ОСОБА_5 придбаває у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків, передбачених договором було укладено договір іпотеки від 18.03.2008 року за яким в іпотеку було передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Додатковою угодою №1 від 18.03.2008 року, спірний кредитний договір від 18.03.2008 року доповнено новим пунктом, який містить вимоги по сплаті комісії за розрахунки за цим договором у вигляді 1,5% від суми кредиту, що сплачується одноразово на дату видачі/перерахування кредитних коштів.

В додатковій угоді №1 від 30.03.2009 р. до кредитного договору, сторони досягли згоди, що при умові виконання позичальником умов договору, кредитор кожні 6 календарних місяців зменшує розмір відсоткової ставки на 0,25 річних. Загальне зменшення відсоткової ставки не може складати більше ніж 0,50% річних.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році.

Додатковою угодою №2 від 30.09.2009 р., до спірного кредитного договору, сторони домовились щодо відсотків за користування кредитом, які розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11,05% річних. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 465,51 дол.США.

У випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, йому встановлюється відсоткова ставка на рівні 11,3%. Збільшення відсоткової ставки за користування кредитом відбувається автоматично, починаючи з наступного місяця після виникнення факту невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань і не потребує підписання відповідної додаткової угоди.

Додатковою угодою №4 від 28.04.2012 р., сторони домовились викласти спірний кредитний договір у наступній редакції: кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у сумі 45000 дол.США в порядку і на умовах визначених цим договором зі сплатою 10,8% річних.

Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 368,04 дол. США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 05 числа поточного місяця. Передбачено відповідальність позичальника - штраф у розмірі 3% від суми кредиту за порушення наступних умов договору (3.3.2-3.3.5., 3.3.7.-3.3.17.).

Додатковою угодою №5 від 01.06.2012 р. зменшено щомісячну суму мінімально необхідного платежу до 341, 00 дол. США та рахунок на який має здійснюватися сплата коштів за кредитом.

В матеріалах справи наявні графіки погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_5 згідно кредитного договору від 18.03.2008 року на період з 18.03.2008 року по 17.03.2013 року. Графік погашення заборгованості за період з 05.07.2012 року по 17.03.2028 рік.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент укладення вказаного кредитного договору, додаткових угод до нього та договору іпотеки ОСОБА_5 була дієздатною особою, її волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі.

Підписуючи кредитний договір та всі додаткові угоди, які були укладені між сторонами в подальшому, в яких прописано всі умови видачі кредиту, забезпечення кредиту, сплати заборгованості, права та обов'язки сторін, відповідальність та звільнення від відповідальності, а також інші умови кредитного договору та здійснення позивачем погашення по кредиту та нарахованих відсотках, ОСОБА_5 добровільно погодилась на дані умови договору та виконувала їх протягом певного часу.

Отже, банком було доведено до відома відповідача всю необхідну інформацію стосовно кредитного договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

На підставі пункту 2 частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, встановлених частиною сьомою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв'язку із наданням недоступної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію.

Посилання позивача на обман зі сторони Банку при укладенні договору щодо умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, валютних ризиків під час виконання зобов'язань за договором, є безпідставними.

Укладаючи спірний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Незмінюваність курсу гривні відносно іноземних валют, зокрема до долара США, законодавчо не закріплена. Нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути невідомим позивачеві.

Згідно анкети-заяви клієнта на отримання Кредитного пакету «Житлові рішення», підписаної ОСОБА_5, з умовами кредитування споживчої нерухомості вона ознайомлена 13 березня 2008 року.

В подальшому 18 березня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3., 1.4., 1.5., 2,4 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 45000 доларів США на строк до 17 березня 2028 року, відсотки за користування яким розраховуються на підставі пільгової відсоткової ставки, як працівнику банку, 10,8 % на рік. Нарахування відсотків здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360 - умовна кількість днів у році. Повернення кредиту здійснюється внесенням щомісячно суми мінімально необхідного платежу 368,04 доларів США шляхом перерахування на відповідний рахунок, що відкритий у відділенні ПАТ КБ «Надра».

Надавши кредитні кошти Банк виконав умови договору. До 2015 року зобов'язання за кредитним договором виконувала і ОСОБА_5

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову є правильним, оскільки при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та надалі виконувала його умови, банк надав ОСОБА_5 документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, у додаткових угодах до договору, які підписані ОСОБА_5, міститься повна інформація стосовно умов кредитування та всіх його складових.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилання ОСОБА_5 на невідповідність кредитного договору вимогам ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» та наявність дефекту волі, що мав місце під час укладення ним кредитного договору, не відповідають фактичним обставинам справи.

Також підставою для визнання недійсним кредитного договору, на думку позивача є порушення вимог ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, дії відповідача містять ознаки нечесної підприємницької практики, які виявились у введенні її в оману щодо умов договору.

Разом з тим, такі посилання не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Разом з тим, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ввів її в оману щодо істотних умов договору та не надав доказів нечесної підприємницької практики відповідача під час укладення кредитного договору.

Крім того, суд вважає, що в разі незгоди з умовами кредитного договору позивач міг скористатись своїм правом, визначеним ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Таким правом позивач не скористався, а тому, відповідно, погодився зі всіма його умовами, про що також свідчить виконання договору тривалий проміжок часу.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про недобросовісність банківської установи при укладенні кредитного договору, невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору кредиту недійсним, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з цих підстав теж є правильним.

Відповідно до визначення наведеного Державною іпотечною установою в Стандартах надання, рефінансування та обслуговування іпотечних житлових кредитів, затверджених протоколом №31 від 11 вересня 2008 року, ануїтетні платежі - регулярні рівні щомісячні або щоквартальні платежі, що направляються на погашення іпотечного житлового кредиту, а саме, основного боргу і процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці терміну кредитного договору за умови виконання зобов'язання позичальником заборгованість повністю погашається.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок експерта №217/17-26 від 12.02.2018 року, оскільки такий висновок суперечить вищезазначеним доказам.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук