набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1669/18
06 грудня 2018 р. Чаплинський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Березнікова О.В.,
секретаря судового засідання Собчук М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чаплинського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-
Представник позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.07.2018 року, звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діяла за себе та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, був укладений договір кулівлі-продажу квартири №13, яка знаходиться в будинку №15-А, по вулиці Франко в смт Чаплинка Херсонської області, загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., кількість кімнат - дві. Договір був зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер № 2-311 28 вересня 2000 року. Після укладання цього договору продавець отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 1700 (одна тисяча сімсот ) гривен, а вона отримала від неї ключі від квартири та вселилася в неї разом із своєю родиною. Квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 жовтня 1995 року виданого Чаплинською селищною радою згідно розпорядження №187 від 08 вересня 1995 року.
На даний момент позивач не має змоги зареєструвати своє право власності на вказану квартиру №13, оскільки правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу від 28 вересня 2000 року не відповідає вимогам П.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будшництва,проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши через представника ОСОБА_2 письмову заяву про розгляд справи без її участі та заявлені вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 28 вересня 2000 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3, яка діяла за себе та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, був укладений договір кулівлі-продажу №2-311, а саме квартири №13, яка знаходиться в будинку №15-А, по вулиці Франко в смт Чаплинка Херсонської області, загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., кількість кімнат - дві. Договір зареєстрований в Херсонській товарній біржі «Ізумруд» в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер № 2-311 28 вересня 2000 року.
Згідно паспорту громадянина України МО 554895, позивач ОСОБА_1В, з 17 листопада 2000 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «А», кв. 13.
Так, згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Разом з тим, слід відмітити, що договір кулівлі-продажу був укладений в 2000 році, а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того в абз. 2 п. 4 зазначено, що цивільні відносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення договору купівлі - продажу, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК України в редакції 1963 року).
Коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась.
Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає (ст. 153 ЦК України в редакції 1963 року).
Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» 1991 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (ч. 2 ст. 15 цього Закону).
Згідно ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-IV, в редакції закону від 28.08.2018 року, наданий позивачем правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу, не відповідає вимогам, встановленим цим Законом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, та з наданих позивачем доказів вбачається, що позивач правомірно набув право власності на квартиру, тому суд вважає доведеним факт належності позивачу ОСОБА_1Вна праві власності житлової квартири № 13, розташованої за адресою: Херсонська область, смт. Чаплинка, вул. Франко, б. 15 «А», та визнає за нею право власності на зазначену квартиру, задовольнивши позовну заяву в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру №13, яка знаходиться за адресою: Херсонська область, смт. Чаплинка, вул. Франко, б. 15 «А».
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Березніков