Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 382/915/16-ц

провадження № 61-6609св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2016 року у складі судді Карпович В. Д. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Учервні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Позовмотивованотим, що 05 травня 2016 року уклав із відповідачем договір фінансового лізингу № 004269 з додатками, предметом якого є автомобіль ВАЗ Нива 21214-099-50. Цейдоговір порушує його права як споживача, оскільки у ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» відсутні дозвільні документи на здійснення фінансового лізингу, а саме: ліцензія; договір нотаріально не посвідчений, а отже є нікчемний, положення статті 12 договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усувають відповідальність відповідача, передбачають стягнення з споживача штраф за дострокове розірвання договору і надають відповідачу право не повертати суму адміністративного платежу за організацію договору у випадкуйого дострокового розірвання споживачем. Просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004269 від 05 травня 2016 року з відповідними додатками, стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму, сплачену на виконання договору фінансового лізингу в розмірі 26 000 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2016 року позов задоволено.Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 004269 від 05 травня 2016 року, стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача кошти у розмірі 26 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що аналіз змісту оспорюваного договору фінансового лізингу від 05 травня 2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що договором обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилено. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що умови договору фінансового лізингу, зокрема щодо адміністративного платежу, про часткове повернення суми платежів при розірванні позивачем договору порушують принципи добросовісності і справедливості, що є підставою для визнання договору недійсним у зв'язку з істотним дисбалансом договірних прав та обов'язків сторін на шкоду позивача. Зазначене є підставою для стягнення із ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача 26 000 грн авансового платежу. Крім того, судом першої інстанції було враховано, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Договір фінансового лізингу від 05 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», нотаріально посвідчено не було.

У грудні 2016 року ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» звернулося до суду з касаційною скаргою на ухвалені у справі судові рішення, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

13 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто».

05 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

07 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами попередніх інстанцій встановлено, що договір фінансового лізингу, який був укладений між сторонами, містить несправедливі умови, у відповідача відсутня ліцензія, договір нотаріально не посвідчений, проте суди не врахували та не обґрунтували свої рішення, виходячи із спеціальних норм закону, які регулюють такий вид правовідносин як фінансовий лізинг.

Як позивач так і відповідач під час укладення договору були вільними в його укладенні та могли укласти договір на визначених умовах, запропонувати внести зміни до договору щодо пунктів, з якими сторони не погоджуються, або ж відмовитись вій його укладення.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 11 вересня 2013 року у справі 6-40цс13, аналіз статті 18 Закону України &q?ті;Про захист прав споживачів&quза; дає підстави дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

В оскаржуваних рішеннях суди вказують, що у відповідача відсутня ліцензія для надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, однак такий вид послуги як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є відмінним від послуг фінансового лізингу.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

07 грудня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 913 «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг», в якій визначено порядок отримання ліцензії для провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг з фінансового лізингу.

У ЦК України договір найму транспортного засобу врегульовано параграфом 5 (статті 798-805 ЦК України) глави 58 Розділу ІІІ Книги 5. Договір лізингу врегульовано нормами параграфа 6 цієї ж глави, тому з формально-юридичної точки зору лізинг є окремим видом цивільно-правових зобов'язань.

Законодавством встановлено необхідність простої письмової форми договору фінансового лізингу, яка б визначала досягнення згоди сторнами щодо усіх істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу не вимагається. При цьому за бажанням сторін нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу може відбуватись у добровільному порядку за вимогою одного з учасників договору фінансового лізингу на підставі частин першої, четвертої статті 209 ЦК України.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» без задоволення, а судових рішень - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 05 травня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в особі представника ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 65 від 17 грудня 2015 року, (лізингодавець) та ОСОБА_2 (лізингоодержувач) укладено договір № 004269 фінансового лізингу з додатками (далі - договір), за умовами якого предметом фінансового лізингу за цим договором є автомобіль ВАЗ Нива, комплектації 21214-099-50, 1,7/бензин, МКПП, привід 4х4. Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на термін та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах вказаного договору та згідно з положеннями чинного законодавства.

Згідно з пунктом 1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом терміну, який становить не більше 120 календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункті 9.6 статті 9 вказаного договору.

Відповідно до пункту 5.7 договору на чинність цього договору не впливають будь-які обмеження або неможливість користування предметом лізингу внаслідок його часткового пошкодження, або внаслідок юридичних чи технічних або економічних причин, випадків надзвичайних подій чи форс-мажору. В таких випадках зобов'язання лізингоодержувача, в тому числі платіжні зобов'язання, залишаються чинними в повному обсязі.

Згідно з пунктом 8.2 договору сторони погодили, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 10 272,73 доларів США, що еквівалентно 259 900 грн і може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця.

Відповідно до пункту 9.7 договору кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції, зараховуються за вказаним договором у такому порядку: - адміністративний платіж, - авансовий платіж, - комісія за передачу предмета лізингу, - у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у пункті 9.4 статті 9 вказаного договору, або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у пункті 9.6 статті 9 вказаного договору.

Згідно з пунктом 12.1 договору лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в пункті 1.7 та не отримав транспортний засіб, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. В такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 05 травня 2016 року позивачем було сплачено 26 000 грн за договором фінансового лізингу № 004269.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

За змістом частини п'ятої цієї норми, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»: умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суди встановили порушення його прав, укладеним договором, а також з урахуванням тієї обставини, що договір не був нотаріально посвідчений обґрунтовано стягнули з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 26 666,00 грн.

Висновки судів не суперечать правовим висновкам, які викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням встановлених у справі обставин, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанції про стягнення коштів на користь позивача, тому не дають підстав для скасування судових рішень у справі, які ухвалено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик