Номер провадження: 22-ц/785/2222/18
Номер справи місцевого суду: 523/5994/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкін А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Відділу у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування недійсним, визнання права користування житловим приміщенням, вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

встановила:

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, а також від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування від 10.09.2015, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вселення її та малолітнього сина ОСОБА_3 у домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Крилова, 8 (а. с. 3-12)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду (а. с. 262-263).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу Суворовського суду м. Одеси від 31.07.2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 268-269).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду, якщо справу розглянуто з порушенням норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, виходив з того, що ОСОБА_2 сповіщена належним чином про час і місце розгляду справи не зявилася в судові засідання, призначені на 20.02.2017 року, 14.04.2017 року, та 31.07.2017 року, а також не надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Проте, погодитись із таким висновком суду повністю не можна.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За правилами ст. ст. 74, 75 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів, судова повістка може бути вручена безпосередньо у суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку, судова повістка повинна містити зазначення місця, дня і час явки за викликом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 про час та місце слухання справи, яке призначено на 20.02.2017 року, сповіщена належним чином, що підтверджується її підписом на поштовому повідомленні (т. 1 а.с. 192). Позивач надіслала до суду клопотання про відкладення слухання справи у звязку із тяжкою хворобою дитини, також надала належні докази (т. 1 а.с. 168-171). Окрім цього, матеріали справи містять довідку про те, що у звязку із знаходженням головуючого по справі судді у відпустці, судове засідання призначене на 20.02.2017 року відкладено на 14.04.2017 року (т.1 а.с. 197).

Про судове засідання, призначене на 14.04.2017 року, ОСОБА_2 сповіщена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (т. 1 а.с. 218), до суду надіслала клопотання про відкладення слухання справи у звязку із хворобою сина та поганим самопочуттям, що підтверджено належними доказами (т. 1 а.с. 202-215).

Матеріали справи не містять даних щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про судове засідання, яке призначено на 31.07.2017 року, однак до суду надійшло клопотання від представника позивача та самого позивача про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що представник, з яким укладено договір про надання безоплатної правової допомоги, вимушений був взяти відпустку, також просили без їх участі справу не слухати (т. 1 а.с. 254-257).

Указані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванилес проти Іспанії); Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії).

Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою», якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

Суд досліджує, чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі може позбавити ОСОБА_2 права на звернення до суду, у звязку із чим ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 25.05.2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.А. Калараш

ОСОБА_6