Справа № 243/3768/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року до Словянського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 жовтня 2014 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Словянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, спільне життя між подружжям не склалося. З січня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, зберегти сімю не бажають. Крім того, сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Спору з приводу поділу спільного майна чи місця проживання дитини немає.

Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу із відповідачем є неможливим, у звязку із чим, просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 11 жовтня 2014 року Словянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 402, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

13.12.2018 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 жовтня 2014 року. Шлюб між ними зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 402, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: І-НО № 369716 (а.с. 9).

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками у свідоцтві записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження Серія: І-НО № 615994 (а.с. 10).

Спільне життя між подружжям не склалося.

Протягом трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, зберегти сімю не бажають.

Згідно з довідкою № 60 від 29.11.2018 року, виданою головуючим ОСББ «Іріда-Центр» ОСОБА_4В, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Банківська, 71/30 (а.с.16).

Відповідач допомоги на утримання малолітньої доньки добровільне не надає.

Спору з приводу поділу спільного майна чи місця проживання дитини між сторонами немає.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У звязку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, уточнений позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У звязку із цим, враховуючи, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Рожкова», суд приходить до висновку, що слід його залишити.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З наданих суду доказів встановлено, що дитина власних доходів немає та потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, інших утриманців не має. Доказів на спростування таких висновків суду відповідачем не надано.

Відповідно до положень ст. ст.183,184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту предявлення позову до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у сумі 704,80 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з даною вимогою звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 180, 182-184 СК України, ст.ст. 4. 12, 14, 81, 82, 89, 223, 259, 263, 265, 273, 280, 281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений 11 жовтня 2014 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (до шлюбу Лисаченко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 402 від 11.10.2014 року).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Рожкова».

Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на вихованні у матері ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії: МЕ 525787, виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області, 26 серпня 2004 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії: ВТ 100922, виданий Словянським МВ ГУДМС України в Донецькій області, 15.11.2014 року, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17.12.2032 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії: МЕ 525787, виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області, 26 серпня 2004 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії: ВТ 100922, виданий Словянським МВ ГУДМС України в Донецькій області, 15.11.2014 року, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір у сумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії: МЕ 525787, виданий Словянським МВ УМВС України в Донецькій області, 26 серпня 2004 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. на рахунок отримувача: 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6