КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/996/2018 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про захист прав споживачів,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, який обгрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та відповідно отримує послуги енергопостачальника - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (надалі ПАТ «Київенерго» та/або відповідач).

Вважаючи, що відповідчем неналежно виконуються обов'язки по централізованому опаленню та постачанню гарячої води, що призвело до цвітіння стін та дерев'яних частин вікон.

Просив: - зобов'язати ПАТ «Київенерго» відключити його мквартиру від централізованого опалення, постачання гарячої води, а у випадку невиконання цього рішення - дозволити йому самостійно відключитися від централізованого опалення, постачання гарячої води.

- зобов'язати відповідача провести перерахунок з приводу неналежного надання послуг з централізованого опалення відповідно до акту-претензії від 13 січня 2016 (за листопад - грудень 2015 року, січень 2016 року), знизивши вартість, наданих послуг на 1 702,15 грн.

- зобов'язати ПАТ «Київенерго» провести перерахунок з приводу неналежного надання послуг з централізованого опалення, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання шляхом відповідно до акту-претензії від 30 грудня 2016 р., акту-претензії від 28 лютого 2017 р та акту-претензії від 31 березня 2017 р., знизивши вартість, наданих ПАТ «Київенерго» послуг на 13 678,16 грн.

- зобов'язати відповідача провести перерахунок з приводу неналежного надання послуг з постачання гарячої води відповідно до акту-претензії від 28 грудня 2016 р. та акту-претензії від 28 квітня 2017 р., порахувавши за цей період вартість, наданих ПАТ «Київенерго» послуг за тарифами постачання холодної води.

- зобов'язати ПАТ «Київенерго» виставляти рахунки за надання послуг з постачання гарячої води за тарифами постачання холодної води до моменту приведення їх кількісних та/або якісних показників до затверджених нормативів (норм) споживання;.

- зобов'язати відповідача оплатити вартість ремонтних робіт (матеріали, фарбування стін) на суму 81 317,96 грн. та вартість реставрації дерев'яних частин вікон на суму 37 410 грн.

- зобов'язати ПАТ «Київенерго» оплатити вартість надлишково сплачених коштів за електроенергію в розмірі 3 000 грн.

- зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 тис.грн.

- зобов'язати ПАТ «Київенерго» відшкодувати витрати, які позивач поніс у зв'язку з утепленням квартири у розмірі 71 931 грн. 80 коп..

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи. Крім того не правильно застосував Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

У відзиві, представник ПАТ «Київенерго» посилається на те, що обставини на які посилається позивач не підтверджуються доказами та матеріалами справи.

Надані акти складені з порушенням чинного законодавства та переважна кількість із них не направлялась до відповідача.

Докази завданої майнова шкоди відповідач не визнає.

Зазначає, що з 01.05.2018 року підприємство припинило діяльність у сфері теплопостачання та не є уповноваженим органом, що надає дозвіл на відключення квартири позивача від мереж ЦО та ЦПГВ.

Крім того, зауважує, що можливість відключення окремої квартири багатоквартирного будинку чинним законодавством не передбачена.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3, свої позиції підтримали.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 і відповідно отримував послуги енергопостачальника ПАТ «Київенерго» на час розгляду справи.

Відповідно до умов договору 01.07.2014 рлку.. відповідач є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно з додатком № 1 до договору.

Встановлено, що 17.01.2017 року на системі центрального опалення будинку за адресоюАДРЕСА_1 встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, який враховує всі періоди ненадання або надання не в повному обсязі послуги з центрального опалення (а.с. 75).

Розглядаючи вимоги позивача, про відключення його квартири від централізованого опалення та постачання гарячої води суд першої інстанції правильно зазначив, що ПАТ «Київенерго» не є уповноваженим органом, що надає дозвіл на відключення від мереж ЦО та ЦПГВ та можливість відключення окремої квартири багатоквартирного будинку чинним законодавством не передбачена з огляду на наступне.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 зазначено про неможливість відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Крім того, відповідач зазначив, що з 01.05.2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання та повернуло майно комунальної власності територіальної громади м.Києва, яке закріпили на правах господарського відання за Комунальним підприємством «Київтеплоенерго».

Тому, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача ПАТ «Київенерго» відключити квартиру АДРЕСА_1 від централізованого опалення, постачання гарячої води, а у випадку невиконання цього рішення - дозволити позивачу самостійно відключитися від централізованого опалення, постачання гарячої води задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з тим, що направлені відповідачу акти-претензії від 13.01.2016; 28.12.2016, 30.12.2016 р.р., що є додатком до претензії від 30.12.2016р., оформлені не належним чином.

Крім того, судом правильно встановлено, що інформації в наданих позивачем актах є сумнівною, з огляду на те те, що акт-претензія від 13.01.2016 року фіксує неналежне надання послуг з водопостання гарячої води з 1 листопада 2015 року, акт-претензія від 28.12.2016 р. - з 1 квітня 2016 року, акт-претензія від 28 грудня 2016 року - з 1 квітня 2016 року, а не в час складання відповідних актів-претензій,

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інші акти-претензії не можуть бути предметом розгляду, оскільки не мають доказів надсилання відповідачу.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що Акт комісійного обстеження від 12.01.2017 року № 12/17/5, може свідчити про некоректну роботу внутрішньобудинкової системи центрального опалення.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Київенерго» не утримує внутрішньобудинкові мережі житлових будинків. Витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Відповідно до умов договору про співпрацю саме балансоутримувач будинку зобов'язується забезпечити належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води внутрішньобудинковими мережами, яким є ЖЕД-105.

Також акт комісійного обстеження від 12.01.2017 р. складений з порушенням Порядку проведення вимірювань температури повітря у приміщеннях споживача та температури гарячої води в точці водорозбору у споживача

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно залишено без задоволення позовні вимоги про зобов'язання ПАТ «Київенерго» провести перерахунок з приводу неналежного надання послуг та про зобов'язання ПАТ «Київенерго» виставляти рахунки за надання послуг з постачання гарячої води ОСОБА_2 за тарифами постачання холодної води.

Щодо вимог про відшкодування шкоди колегія суддів констатує, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачем завдана матеріальна та моральна шкода позивачу матеріали справи не містять. Не підлягають до задоволення і інші вимоги позива в зв'язку з їх недоведеністю.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Крім вищевикладеного, надані апелянтом в апеляційній скарзі доводи, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374 - 375 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: