Справа № 467/379/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» про розірвання договору оренди земельної частки (паю),

у х в а л и в:

В квітні 2017 р. позивач звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між його батьком ОСОБА_6 та АП «Благодатненський птахопром» 01 лютого 2004 року було укладено договір оренди земельної частки (паю), за яким в строкове платне користування відповідачу передано земельну ділянку площею 5,29 га (кадастровий номер :06:000:0029) розташовану в межах території Благодатненської сільської ради, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №025273 від 17 травня 2004 року, договір зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів Оренди земельних часток (паїв) за №79 01 вересня 2004 року. 17 травня 2006 року між тими ж сторонами укладено додаток до договору №79 від 01 вересня 2004 року, в якому сторонами визначено строк дії договору 49 років. Додаток до договору зареєстровано в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок у Арбузинському секторі №5 за №15 09 січня 2008 року. 08 вересня 2007 року ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2013 року є позивач ОСОБА_2 В порушення вимог Договору, ЗК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі» відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2016 рік, що позивач вважає істотним порушенням умов договору і в звязку з чим просить договір оренди земельної частки (паю) від 01 лютого 2004 року розірвати.

Ухвалою від 14 лютого 2018 року вирішено здійснювати подальший розгляд цивільної справи зі стадії підготовчого провадження.

Заявою від 19 лютого 2018 року позивач скористався своїм правом, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, та змінив підстави позову, підтримуючи первісний позов в повному обсязі вказує додатково, що крім підстав позову, вказаних у первісній позовній заяві, АП «Благодатненський птахопром» в порушення вимог Договору, ЗК України, ЦК України, ЗУ «Про оренду землі» не сплатив позивачу орендну плату за 2017 рік.

19 березня 2018 року підготовче провадження у справі закінчене, справа призначена до судового розгляду 05 квітня 2018 року. 18 квітня 2018 року явку позивача в судове засідання визнано обовязковою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві з урахуванням змін. Також пояснив, що вважає, що його не влаштовує розмір орендної плати за спірним договором, тому він бажає обробляти належну йому земельну ділянку самостійно. Орендну плату за 2016 та 2017 роки він вчасно не отримав. За її отриманням до відповідача не звертався. Йому не відомо, що на його адресу в 2015 році надходив поштовий переказ коштів від ПП «АП «Благодатненський птахопром» і він особисто не відмовлявся від отримання даних коштів. В лютому 2018 року поштовий переказ коштів від відповідача отримав за довіреністю ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві з урахуванням змін. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що є представником ОСОБА_2 на підставі довіреності від 31 серпня 2015 року. Умови договору оренди земельної частки (паю) від 01 лютого 2004 року, укладеного між померлим батьком позивача, ОСОБА_6 та відповідачем вважає несправедливими, оскільки ОСОБА_2 отримує від ПП «АП «Благодатненський птахопром» орендну плату значно меншу, ніж власники аналогічних паїв в с. Благодатне. Крім того, інші орендодавці отримують орендну плату від відповідача на банківські карти і за отриманням грошових коштів не звертаються, відтак, не мав звертатись за отриманням коштів і позивач. Після успадкування ОСОБА_2 земельної ділянки площею 5,29 га розташованої в межах території Благодатненської сільської ради, яка перебуває в оренді ПП «АП «Благодатненський птахопром» позивач звертався до відповідача з приводу зміни умов договору, на що відповіді не отримав, тому позивач та його представник вирішили, що договір необхідно розірвати. Від отримання поштового переказу коштів від відповідача в 2015 році він відмовився як представник позивача за довіреністю. За 2016 рік орендна плата не сплачувалась. В лютому 2018 року орендну плату за 2015-2017 роки він отримав за позивача поштовим переказом, оскільки має відповідну довіреність. З приводу отримання орендної плати він та його довіритель до ПП «ПА «Благодатненський птахопром» не звертались, не надавали номер банківської картки для перерахування коштів, технічну документацію на земельну ділянку не виготовляли та не надавали відповідачу відомостей щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вважає, що відповідачем порушуються умови спірного договору, який належить розірвати.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві з урахуванням змін. Вказав, що договір оренди земельної частки (паю), укладений між ОСОБА_6 та АП «Благодатненський птахопром» 01 лютого 2004 року належить розірвати, оскільки відповідачем не сплачено орендну плату згідно договору в 2016 та 2017 роках, а сплата орендної плати 15 лютого 2018 року за 2015-2017 роки не є належним виконанням зобовязань з боку відповідача, здійснена під час розгляду справи у суді і є додатковим підтвердженням порушення зобовязань, оскільки такими діями відповідач фактично визнав обставини, що стали підставою для звернення з позовом. При цьому вказав, що сплата орендної плати є обовязком відповідача і позивач не повинен був звертатись за її отриманням. Посилання представника відповідача на неможливість виконання зобовязань в звязку з відмовою позивача від отримання орендної плати вважав неспроможними, оскільки відповідач не скористався можливістю виконати зобовязання шляхом розміщення коштів на депозитному рахунку нотаріуса.

Представник відповідача як в судовому засіданні так і в своєму відзиві на позовну заяву від 22 січня 2018 року позовні вимоги не визнав, оскільки позивач від отримання орендної плати за 2015 рік відмовився, вже звертався до суду з позовними вимогами, спрямованими на розірвання договору оренди. Вважає, що позивач навмисно ухиляється від отримання орендної плати з метою розірвання договору оренди. В 2016 році дійсно орендна плата позивачу не сплачувалась, оскільки після повернення грошового переказу з орендною платою на імя позивача в 2015 році, відповідачу не було відомо на яку адресу або на який рахунок він може здійснити оплату. Крім того, орендна плата за 2015-2017 роки позивачем на даний час вже отримана.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази зробив наступний висновок.

01 лютого 2004 року між ОСОБА_6 (Орендодавець) та АП «Благодатненський птахопром» (Орендар) укладено договір оренди земельної частки (паю) (далі Договір), який зареєстровано Арбузинським сектором №5 Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок за №79 01 вересня 2004 року (а.с.8). 17 травня 2006 року між сторонами укладено додаток до Договору №79 від 01 вересня 2004 року та продовжено термін володіння і користування земельною ділянкою за Договором до 49 років (а.с.9). Дійсність Договору сторонами не оспорювалась.

08 вересня 2007 року ОСОБА_6 помер (а.с. 12). Земельна ділянка кадастровий номер :06:000:0029, що належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №025273 від 17 травня 2004 року, успадкована позивачем, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.13), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35281279 від 07 жовтня 2013 року (а.с.14-15), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10297903 від 04 жовтня 2013 року (а.с. 16-17).

Згідно з положеннями ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця (ч.1); сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об'єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону ).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Аналогічний зміст має п.6.3 Договору.

Відтак, позивач ОСОБА_2 набув всіх прав і обовязків за спірним Договором у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 08 вересня 2007 року.

Згідно умов Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку площею 5,29 га в межах території Благодатненської сільської ради. Земельна ділянка належить Орендодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №025273, грошова оцінка земельної ділянки 16 745,92 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації на 01 січня 2003 року 41 278,69 грн. Строк дії Договору становить 10 років (п.1.3 Договору).

Розмір орендної плати сторонами договору встановлено 2% від вартості її грошової оцінки на рік (п. 2.1 Договору). Орендна плата, за згодою сторін, сплачується в будь-якій формі. Якщо запропоновані Орендарем варіанти оплати альтернативні грошовій формі не задовольнять Орендодавця, остаточний розрахунок здійснюється грошима (п. 2.2. Договору).

Згідно з п.2.3 Договору, орендна плата сплачується по мірі надходження сільськогосподарської продукції. Остаточний розрахунок по орендній платі проводиться в місячний строк після закінчення фінансового року.

Кожний громадянин отримує свою частину орендної плати на складі Орендаря на протязі двох тижнів з початку розрахунку (п.2.4. Договору).

Орендар за погодженням з Орендодавцем може перенести строки сплати орендної плати, але не більше ніж на місяць (п.2.5 Договору).

Відповідно до п.3.4. Договору, Орендар зобовязаний, зокрема, своєчасно сплачувати орендну плату.

Порядок розірвання Договору визначений сторонами у його розділі 6. Так, Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін (п.6.1 Договору). На вимогу однієї з сторін Договір може бути розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обовязків, передбачених Договором, у випадку знищення або пошкодження обєкта оренди, яке суттєво перешкоджає використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Приписами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 31 зазначеного вище Закону встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред'явлення позову про розірвання договору.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6?977цс16.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Таким чином, розірвання договору оренди землі можливе на вимогу однієї із сторін в разі такого невиконання своїх обов'язків другою стороною, що є істотним, тобто завдає іншій стороні такої шкоди, яка унеможливлює та/або значною мірою перешкоджає досягненню нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою терміну «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотності порушення договору у законі зазначається термін «шкода», який слід тлумачити з урахуванням ч.2 ст.22 ЦК України, а істотний негативний вплив на інтереси потерпілої сторони визначається виходячи з розміру завданої порушенням шкоди, який не дозволяє цій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Відтак, суду належить встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, а її розмір не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Як встановлено зі змісту п.2.3 Договору, орендна плата сплачується по мірі надходження сільськогосподарської продукції. Остаточний розрахунок по орендній платі проводиться в місячний строк після закінчення фінансового року.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV, звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч.1 ст.251 ЦК України , строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, остаточний розрахунок зі сплати орендної плати ПП «АП «Благодатненський птахопром» на користь орендодавця ОСОБА_2 за умовами спірного Договору повинен бути проведений до 31 січня року, наступного за звітним.

На виконання даного обовязку відповідачем на адресу позивача здійснено поштовий переказ коштів в сумі 2907,92 грн. в рахунок орендної плати за 2015 рік, плата за переказ 37,08 грн., що підтверджується копією фіскального чека від 12 листопада 2015 року (а.с.178) і не заперечується сторонами, всього на суму 2945,00 грн. Від отримання даного переказу представник позивача ОСОБА_4, діючи від імені позивача, відмовився, а грошові кошти в сумі 2907,92 грн. були повернуті відправнику, що підтверджується копією платіжного доручення №45943476 від 23 грудня 2015 року (а.с.179), та визнано представником позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Відомості щодо нарахування орендної плати відповідачем за 2015 рік та відповідного податкового зобовязання як податкового агента ОСОБА_2 додатково підтверджуються даними ГУ ДФС в Миколаївській області (а.с.68).

15 лютого 2018 року відповідно до фіскального чека №0014 (а.с.229) відповідачем здійснено поштовий переказ коштів в сумі 9622,77 грн. на імя ОСОБА_2, плата за переказ 96,23 грн., що разом становить 9719,00 грн., здійснення даної операції підтверджується також видатковим касовим ордером на загальну суму 9719,00 грн. (а.с.230). Дані грошові кошти отримані позивачем через свого представника ОСОБА_4, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Відповідачем надано відомості щодо нарахування орендної плати ОСОБА_2 (а.с.228), відповідно до яких:

- у 2015 році позивачу нараховано 3526,05 грн., з яких сплачено прибутковий податок та військовий збір на суму 618,88 грн., до сплати 2945,00 грн., повернено на рахунок 2907,92 грн. залишок станом на 01 січня 2016 року 2907,92 грн.;

- у 2016 році позивачу нараховано 4231,26 грн., з яких сплачено прибутковий податок та військовий збір на суму 825,10 грн., залишок станом на 01 січня 2017 року 6313,33 грн.;

- у 2017 році позивачу нараховано 4231,26 грн., з яких сплачено прибутковий податок та військовий збір на суму 825,10 грн., залишок станом на 01 січня 2018 року 9719,49 грн.

Відтак з наданих документів встановлено, що обовязок зі сплати орендної плати за 2015, 2016 та 2017 роки відповідачем фактично виконаний 15 лютого 2018 року.

Розмір орендної плати сторонами договору встановлено 2% від вартості її грошової оцінки на рік (п. 2.1 Договору). При цьому суд враховує, що вимоги щодо встановлення орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі згідно Указу Президента України №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року носять рекомендаційний характер та не зумовлюють обовязкового його застосування у правовідносинах, які виникли з договорів оренди, укладених між власником земельної ділянки та орендарем.

За ініціативою відповідача орендна плата здійснюється з розрахунку 3% від грошової оцінки землі, визначеної згідно п.1.2. Договору.

Позивачем та його представниками сума орендної плати не оспорювалась.

Щодо порушення строку виплати орендної плати за 2015 рік, судом встановлено ухилення позивача від прийняття виконання за Договором в листопаді 2015 року та відсутність вини відповідача у порушенні строку виконання зобовязань в цій частині, що визнано позивачем і його представниками в судовому засіданні. Дана обставина не вказувалась позивачем як підстава позову.

Орендна плата за 2016 рік сплачена з простроченням понад рік.

Виконання обовязку зі сплати орендної плати за 2017 рік прострочено на 15 днів. Суд оцінює дане порушення як таке, що не завдало істотної шкоди інтересам позивача, зважаючи на його незначну тривалість, відсутність у відповідача можливості перерахувати грошові кошти на банківську картку позивача, а також на положення п.2.4. Договору щодо отримання орендної плати на складі Орендаря. При цьому судом не приймаються в цій частині до уваги доводи позивача, що сплата орендної плати здійснена тільки під час розгляду справи у суді, так як на момент звернення з позовом, строк виконання зобов'язань орендаря в частині сплати орендної плати за 2017 рік не сплинув.

Доводи представника позивача щодо необхідності виконання обовязку відповідачем в порядку, передбаченому ст.537 ЦК України шляхом внесення належних ОСОБА_2 грошей у депозит нотаріуса суд не приймає, оскільки такий порядок виконання Договором не передбачений і є правом, а не обовязком відповідача виходячи зі змісту ч.1 ст.537 ЦК України.

Крім того, з рішення Арбузинського районного суду від 29 липня 2014 року у справі №467/546/14-ц, що залишене без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 вересня 2014 року (а.с.182-183, 184-185) встановлено, що ОСОБА_2 вже звертався до суду з приводу розірвання даного Договору, проте йому у задоволенні позовних вимог було відмовлено. З рішення також вбачається, що ОСОБА_2 раніше звертався до суду з позовом про визнання Договору недійсним. В сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд зробив висновок про те, що має місце свідоме ухилення позивача від прийняття виконання за договором з метою створення передумов для його розірвання. За такого, суд не може визнати, що внаслідок порушення строку виплати орендної плати позивач був позбавлений можливості отримати очікуване при укладенні Договору.

Як зазначено вище, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, і положення закону вимагають саме систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Аналізуючи наведене, а також встановлені судом обставини справи, вжиті відповідачем заходи щодо сплати орендної плати позивачу, суд дійшов висновку про відсутність ознак систематичності несплати відповідачем орендної плати та відсутність підстав для розірвання укладеного між сторонами Договору оренди.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного

підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 04 червня 2018 року.

Суддя І.О.Догарєва