Справа № 408/5000/17-ц
Провадження 2/408/618/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого-судді Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодської селищної ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 05 липня 2009 року помер її батько ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 13,81 га., яка розташована на території Новолимарівської сільської ради, Біловодського району Луганської області та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №646875 від 01.02.2008 року.

- земельну ділянку площею 1,91 га., яка розташована на території Новолимарівської сільської ради, Біловодського району Луганської області та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №646546 від 01.02.2008 року.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки я звернувшись до нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, на вказані земельні ділянки.

У звязку з наведеним просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 13,81 га та земельну ділянку площею 1,91 га, які розташовані на території Новолимарівської сільської ради, Біловодського району Луганської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №235806, повторно виданого 28.09.2017 року, актовий запис № 17 між позивачем ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_2) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб (а.с. 8).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ЕД №390597, повторно виданого 28.09.2017 року, актовий запис № 48 на імя ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД №208919, виданим 09 липня 2009 року , актовий запис № 11 підтверджується, що ОСОБА_2 помер 05 липня 2009 року (а.с.9).

Постановою державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори від 16.11.2016 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 10).

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний державний акт або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,265,268ЦПК України, ст. ст. 1261, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 13,81 га., яка розташована на території Новолимарівської сільської ради, Біловодського району Луганської області та на земельну ділянку площею 1,91 га., яка розташована на території Новолимарівської сільської ради, Біловодського району Луганської області, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 який помер 05 липня 2009 року

Копію рішення направити сторона для відома.

Рішення набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кускова Т.В.