Провадження № 6/734/46/18 Справа № 734/1937/17
У Х В А Л А

іменем України

27 серпня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Бараненко С.М.,
за участю:
секретаря судових засідань Москалюк О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця відділу Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Михальчука Б.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

у с т а н о в и в:

Державний виконавець відділу Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Михальчук Б.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом № 734/1937/17 виданим 13.02.2018 року, без вилучення паспортного документа.
Представник Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав суду заяву в якій просить розглядати вище вказане подання без його участі.
Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції знаходиться виконавче провадження 56311047 з виконання виконавчого листа № 734/1937/17 виданого 13.02.2018 року року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 41737,54 грн.
Згідно ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язаннь, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь які незалежні від нього об`єктивні обставини.
У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов протиРосії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у звязку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду.
Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків.
Оскільки державним виконавцем відділу Козелецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, необхідно відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.
Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст. 81, 260, 441 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити державному виконавцю Козелецького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Михальчуку Б.А. у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчий лист № 734/1937/17 виданого 13.02.2018 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 41737,54 грн. боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до апеляційного суду Чернігівської області.

Головуючий суддя С.М. Бараненко