ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/3475/15-ц

провадження № 22-ц/781/885/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2,ОСОБА_3

за участі секретаря Гончар В.В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2018 рокуу складі судді Іванової Л.А. і

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та просили:

- встановити порядок користування жилим приміщенням квартирою №136 у будинку №6 по вул. Васнецова у м. Кіровограді між співвласниками;

- виділити у користування ОСОБА_4 окрему кімнату жилою площею 7,2 кв.м;

- виділити ОСОБА_8 окрему кімнату жилою площею 11,9 кв.м разом з лоджією, що примикає до даної кімнати;

- у користування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виділити після перепланування кімнати площею 17,3 кв.м по 8,65 кв.м кожному та балкон, що примикає до вказаної кімнати;

- усі підсобні приміщення: кухню, коридор, кладову, ванну, санвузол - залишити в спільному користуванні;

- зобов'язати відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити позивачам перешкод у користуванні виділеними їм кімнатами та місцями загального користування в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 належить квартира АДРЕСА_2, яка складається з трьох окремих кімнат площею 17,3 кв.м з виходом на балкон, 11,9 кв.м з виходом на лоджію та 7,2 кв.м., та коридору площею 8 кв.м, ванної та санвузлу, кухні та кладової.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2015 року визначено, що частки ОСОБА_4, ОСОБА_8., ОСОБА_6, ОСОБА_7 у спільній власності на вищевказану квартиру є рівними і кожен з них має право на 1/4 частину вказаної квартири.

Позивачі фактично позбавлені можливості користуватися та володіти своїми частками в квартирі, у них з відповідачами постійно виникають спори та непорозуміння з приводу володіння та користування квартирою.

Відповідачами змінено замки на вхідних дверях без їх (позивачів) згоди, що ускладнює здійснення ними на власний розсуд прав власників щодо володіння, користування та розпорядження належними їм частками у спільному майні.

Відповідачі не реагують на їх (позивачів) особисті звернення з приводу усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою №136 в будинку №6 по вул.Васнєцова у м.Кропивницькому, 1/4 частина якої належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності на підставі рішення суду, серія та номер 22-ц/781/140/15, виданого 29 січня 2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні квартирою №136 в будинку №6 по вул.Васнєцова у м.Кропивницькому, 1/4 частина якої належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі рішення суду, серія та номер 22-ц/781/140/15, виданого 29 січня 2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

В іншій частині позовні вимоги позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що спірна квартира є трикімнатною, а співвласників четверо.

Позивачами заявлена вимога про виділення відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кімнати площею 17,3 кв.м, після її перепланування, по 8,65 кв.м кожному.

Однак, на момент ухвалення рішення умова (перепланування), за якої можливе встановлення порядку користування спірною квартирою не настала, що унеможливлює задоволення заявленої позовної вимоги.

Рішення суду не може носити умовний характер, тобто встановлювати порядок користування окремими частинами спірної квартири, яких на момент ухвалення рішення не існує.

Крім того, невизначеним є питання про покладення обовязку відшкодування витрат по запропонованому позивачами переплануванню, покладення якого на відповідачів, як про це заявив у судовому засіданні представник позивачів, є похідним у разі задоволення вимоги про визначення порядку користування відповідно до заявлених позовних вимог, не відповідає ч. 3 ст. 319 ЦК України, якою передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В апеляційній представник позивачів ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що інші співвласники з відповідними позовами до суду не звертались, а визначення порядку користування для одних співвласників не позбавляє інших визначити порядок користування іншою частиною квартири між собою.

Запропонований судовим експертом варіант встановлення порядку користування квартирою найбільш відповідає інтересам кожного співвласника.

Проведення запропонованих експертом необхідних робіт із розмежування часток сторін в житловій кімнаті не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, тому перепланування не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, а після завершення робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачів ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачі ОСОБА_10С. та ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонам у справі на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_3 (Кіровограді), що підтверджується дублікатом, який має силу оригіналу, посвідченим 24.02.2015 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області ОСОБА_11, на підставі договору обміну майна, посвідченим 07 липня 1998 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстром № 2109 /т. І а.с. 8/.

Згідно з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2015 року за № 34296412, № 34294215 та технічного паспорта б/н від 04.02.2015 року, розробленого ФОП ОСОБА_13, квартира складається з кімнати - 11,9 кв.м, кімнати - 7,2 кв.м, кімнати - 17,3 кв.м, кухні - 8,0 кв.м, вбиральні (сполученої) - 4,1 кв.м, коридору - 8,0 кв.м, комори - 1,2 кв. м, балкону (з урахуванням знижувального коефіцієнту) - 0,7 кв.м, лоджії (з урахуванням знижувального коефіцієнту) - 1,8кв.м /т. І а.с. 9-13/.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2014 року задоволено позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 та визначено порядок користування спірною квартирою шляхом закріплення: за ОСОБА_7 кімнати площею 11, 9 кв.м та лоджії, площею 1,8 кв.м, за ОСОБА_6 - кімнати площею 7,2 кв.м; за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 після переобладнання кімнати площею 17,3 кв.м закріплено по 8,65 кв.м кожній та балкон площею 0,7 кв.м, а підсобні приміщення - кухню, коридор, кладову, ванну, санвузол - залишено в загальному користуванні сторін.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.01.2015 року рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17.11.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов про поділ майна, що є у спільній сумісній власності задоволено.

Визначено, що частки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 у спільній власності на квартиру АДРЕСА_4 є рівними і кожен з них має право на 1/4 частину зазначеної квартири.

У задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_6 в частині встановлення порядку користування зазначеною квартирою відмовлено /т. І а.с. 6-7/.

Відповідно до статті 358 ЦК Україниправо спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15.

Позивачі просили встановити порядок користування квартирою, виділивши їм окремі кімнати, а відповідачам залишити кімнати площею по 8,65 кв.м, кожному, після перепланування кімнати площею №17,3 кв.м. Підсобні приміщення залишити у спільному користуванні.

Згідно висновку експерта №64/06/17 від 27.06.2017 року такий порядок користування квартирою є можливим.

Суд звертає увагу, що за позовами про встановлення порядку користування квартирою, здійснювати її перепланування не потрібно, а в разі заявлення позовних вимог про перепланування це вже буде поділом спільної власності.

Будь-які перепланування у квартирі здійснюються за згодою всіх співвласників, а відповідачі із запропонованим позивачами варіантом переплануванням квартири не погоджуються.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що запропонований позивачами варіант встановлення порядку користування квартирою є неприйнятним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про наявність у позивача ОСОБА_8 малолітньої дитини не є підставою для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374,375, 376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16 лютого 2018 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25.05.2018 року.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_3