Провадження №2/712/2436/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі

головуючого судді - Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивачки адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що з 27.10.1994 по 07.05.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають трьох дітей, з яких неповнолітніми є ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказала, що наказом Соснівського районного суду м. Черкаси з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач участі в додаткових витратах на дітей добровільно не бере. Зазначила, що син ОСОБА_6 навчається в Черкаській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Софія», навчання є платним. За навчання сина ОСОБА_6 в 2017-2018 навчальному році вона повинна сплатити 8774 грн., з яких сплатила 4000 грн., за навчання в 2018-2019 н.р. повинна сплатити 8400 грн. Син ОСОБА_4 навчається в Черкаському гуманітарно-правовому ліцеї, за навчання якого в 2017-2018 навчальному році вона сплатила 4050 грн. Таким чином загальна сума додаткових витрат на утримання дітей складає 21224 грн., які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2018 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач скерував до суду 22.10.2018 відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат в розмірі 6587 грн. Вказав, що сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей та не має заборгованості з їх сплати, що підтверджується довідкою-рахунком № 31081 від 22.10.2018. Зазначив, що надавав позивачці частину коштів на оплату навчання дітей, тому ОСОБА_3 вводить суд в оману.

Адвокат позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що за 2017-2018 навчальний рік кошти за навчання сина ОСОБА_6 в сумі 8774 грн. сплатила позивачка, а тому відповідач вводить суд в оману.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Вказав, що надавав позивачці частину кошти на оплату навчання дітей.

Суд, заслухавши думку адвоката позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Cудом встановлено, що з 27.10.1994 по 07.05.2018 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.01.3018 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком № 31081 від 22.10.2018 у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів за судовим наказом № 712/15669/17 від 30.01.2018.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з довідки № 135 від 01.11.2018, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається у Черкаській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Софія» у 4-му класі. Загальна сума за період навчання з 01.09.2017 по 31.08.2018 складає 8774 грн., яка сплачена ОСОБА_3

Відповідно до договору № 28 від 30.08.2017 про навчання в Черкаській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Софія» загальний розмір плати за освітні послуги за період з 01.09.2017 по 31.08.2018 становить 7800 грн.

Згідно з договором № 43 від 30.08.2018 про навчання в Черкаській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Софія» загальний розмір плати за освітні послуги за період з 01.09.2018 по 31.08.2019 становить 8400 грн.

Як вбачається з довідки Черкаського гуманітарно-правового ліцею ЧМРЧО № 131 від 03.08.2018 ОСОБА_3 оплатила кошти за додаткові освітні послуги надані Черкаським гуманітарно-правовим ліцеєм її сину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, за період вересень 2017-травень 2018 в розмірі 4050 грн.

В матеріалах справи наявний дублікат квитанції № 0.0.854249032.1 від 20.09.2017 про оплату Черкаському гуманітарно-правовому ліцею платних послуг за ОСОБА_8 ОСОБА_4 в сумі 340 грн., платник ОСОБА_2.

Згідно з ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1991року.

Сімейне законодавство України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Додаткові витрати на дитину мають нести батьки.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, з наявних в матеріалах справи документів, а саме: договорів про навчання в приватній загальноосвітній школі, довідки з ліцею про оплату платних послуг, наданих ОСОБА_3 на підтвердження заявлених позовних вимог щодо несення додаткових витрат у зв'язку із навчанням дітей, не вбачається, що вказані витрати, пов'язані з особливими обставинами, визначеними законом. Позивачем не наведено з розвитком яких здібностей дітей пов'язане їх платне навчання, тобто, фактично не доведено, що понесені нею витрати є додатковими і не охоплюються аліментними платежами, які сплачує відповідач.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 6,12, 13, 18, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 3, 141, 150, 180, 185 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.12.2018.

Головуючий І.О.Мельник