Справа № 310/9017/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона, її дочка ОСОБА_7 і син ОСОБА_6 є співвласниками вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2007 року. У спірній квартирі зареєстрована також відповідач, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_6 З 2010 року і по теперішній час відповідач у квартирі не проживає, витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача суду додатково пояснила, що ОСОБА_5 у 2010 році зареєструвала шлюб з її сином ОСОБА_6 Оскільки вона була вагітної, їй треба було стати на облік вжіночій консультації, а без прописки її не ставили. На прохання сина її було зареєстровано у квартирі тимчасово. Але ні син, ні невістка в квартирі з 2010 року не проживали, комунальні послуги не оплачували. У 2016 році вони розірвали шлюб. До цього часу ОСОБА_5 з реєстрації у квартирі не знялася. Наявність зареєстрованої особи, яка не проживає у квартирі, є перешкодою в отриманні субсидії на комунальні послуги. Оскільки відповідач більше року, а саме з 2010 року, в квартирі не проживає без поважних причин, просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_5 в сьогоднішнє судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.(а.с.88). Причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала. Подала відзив на позовну заяву. В позаминулому судовому засіданні відповідач була допитана, за її заявою, в якості свідка і суду показала, що раніше вона проживала і була зареєстрована у м.Донецьку. У 2008 році вона почала проживати спільно з ОСОБА_6 у спірній квартирі. Згодом вона завагітніла і у травні 2010 року вони зареєстрували шлюб. На той час їй потрібно було стати на облік по вагітності в жіночій консультації, а прописки в неї не було. У червні 2010 року її було зареєстровано в спірній квартирі. В квартирі чоловіка вони прожили близько року. Потів зїхали на орендовану квартиру, оскільки разом з ними в квартирі проживала сестра чоловіка ОСОБА_7, яка є психічно хворою особою. В квартирі неможливо було знаходитися, оскільки ОСОБА_7 постійно розмовляла сама з собою, був випадок, коли вона поставила на вогонь каструлю, яка загорілася. Тобто знаходитися з ОСОБА_7 в одній квартирі було небезпечно, тому вони з чоловіком виїхали з квартири. З того часу в квартирі не проживали. Дитина народилася після того, як вони виїхали з квартири. У 2015 році вони з чоловіком розірвали шлюб. Зараз вона проживає з донькою також на орендованій квартирі в м. Бердянську, жодних спроб вселитися в квартиру з 2010р. не здійснювала. Просить визнати причини її не проживання у спірній квартирі поважними і відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Підтримала надані відповідачем раніше пояснення. Суду додатково пояснила, що відповідач була зареєстрована у квартирі як член сімї співвласника квартири. Не проживає в квартирі тривалий час з поважних причин, а саме з причин проживання у квартирі психічно хворої особи, що становить для відповідача і її дитини небезпеку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

ОСОБА_6 в позаминулому судовому засіданні суду пояснив, що прописали ОСОБА_5 в квартирі для того, щоб вона могла стати на облік у звязку з вагітністю. Вона ніколи не виказувала бажання вселитися і проживати у квартирі, комунальні послуги не сплачувала. Ще до народження доньки вони виїхали з квартири, оскільки хотіли проживати окремо. В квартирі дійсно проживає його сестра ОСОБА_7. Буває, що ОСОБА_7 розмовляє сама з собою, але ніякої загрози для оточуючих її людей вона не становить. Дійсно вона раніше лікувалася в БПНД, але останні кілька років її не госпіталізовували. ЇЇ не визнано недієздатною особою. Він хоч і є співвласником квартири, але з 2010 року також в квартирі не проживає. Проти задоволення позову не заперечує

Третя особа ОСОБА_7 в позаминулому судовому засіданні суду пояснила, що вперше побачила ОСОБА_5, ще коли брат не був з нею одружений. Проживали вони в квартирі не довго. Виїхали десь у 2009-2010 роках. З того часу вони в квартирі не проживали. Проти задоволення позову вона не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників процесу і показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке.

Квартира АДРЕСА_2 в Бердянську є власністю ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, належить їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2007р. №17332 (а.с.5)

Згідно з довідкою №55 від 13.12.2017р., виданої головою ОСМД «Правда-3» ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_5 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08.06.2010р.(а.с.3)

З довідки відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 27.12.2017р. (а.с.17), довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 10.01.2018р. (а.с.22), вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Акту про фактичне проживання громадян №56 від 14.12.2017р., складеного комісією ОСМД «Правда-3», відповідач ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_4 з 2010р. і по теперішній час не проживає.(а.с.4)

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є сусідкою позивача, проживає в квартирі №77. ОСОБА_11 один раз, коли вона одружилися з ОСОБА_6, це було років 8 тому назад. В квартирі проживала тільки позивачка з дочкою ОСОБА_12, а зараз - проживає одна ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є сусідкою позивача, проживає в квартирі №75. Катерину бачила в квартирі декілька разів, приблизно 7-8 років тому назад. В квартирі зараз проживає ОСОБА_7, вона нормальна дівчина, працює, на пенсії. Катерину знала як дружину ОСОБА_6

З довідки КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» №792 від 22.03.2018 року (а.с.80) вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в КУ «БПНД» з 2006 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодична течія з наростаючим дефектом особистості ефектно-маячний синдром. Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками».

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі більше одного року без поважних причин в будинку не проживають. Іншої домовленості між відповідачами та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач дійсно не проживає у спірній квартирі більше одного року.

Відповідач вказує на те, що вона не проживає у квартир з поважних причин, а саме через те, що у квартирі живе психічно нездорова людина, яка становить небезпеку.

Проте суд не визнає вказані причини не проживання в квартирі поважними, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 дійсно становить небезпеку для оточуючих, що унеможливлює спільне з нею проживання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_7 є нормальною людиною, працює.

В судовому порядку ОСОБА_7 недієздатною особою не визнавалася.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом в спірній квартирі, оскільки вона більше року без поважних причин в квартирі не проживає.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Визнати ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) компенсацію судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів, але не пізніше 16.06.2018 року.

Суддя І.П. Прінь

Повне судове рішення складено 07.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_14