Справа № 372/2268/18 Головуючий 1 інстанція - Тиханський О.Б.
Проваження № 22-ц/824/1723/2018 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Бродюк Ірини Юріївни, Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про визнання незаконними дій та бездіяльності державного реєстратора, про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, скасування записів у державному реєстрі та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2018 рокуу справі за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора КОФ КП «Центр державної реєстрації» Бродюк І.Ю., КП «Центр державної реєстрації», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», треті особи: ОСОБА_5, ПАТ «Банк Форум» про визнання незаконними дій та бездіяльності державного реєстратора, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, скасування записів у державному реєстрі та зобов'язання вчинити дії задоволена заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1, та три земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, розташовані по АДРЕСА_2. Заборонено суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на вказане нерухоме майно, а також заборонено ТОВ

- 2 -

«Фінансова компанія Інвест-Кредо» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження житловим будинком по АДРЕСА_1, в тому числі укладати договори щодо його відчуження.

Не погоджуючись із ухвалою, відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість ухвали, порушення при її постановленні норм процесуального права. Скарга мотивована відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, як і відсутністю доказів про намір товариства провести відчуження спірного майна, на що посилається заявник. Вважає, що наявність у суді іншого спору про виселення позивача вказує на необгрунтоване застосування судом заходів забезпечення позову. Зазначає, що позивач приймає участь у якості третьої особи на боці позивача у розгляді іншої справи за позовом ОСОБА_5, де судом вже вживалися заходи забезпечення позову, однак їх застосування визнано судами апеляційної та касаційної інстанції безпідставним. Окрім того, в провадженні суду вже перебувала цивільна справа за аналогічним позовом ОСОБА_3, позов у якій за його заявою залишено без розгляду. Наведене у свою чергу дає підстави стверджувати, що позивач зловживає процесуальними правами. Обраний позивачем захід забезпечення позову не забезпечує виконання рішення суду у майбутньому, а арешт взагалі не пов'язаний із предметом спору. Вказує, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності товариства і порушують його права як власника.

Позивач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законну і обгрунтовану ухвалу про забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області як незаконну.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

В суді апеляційної інстанції представник позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора КОФ КП «Центр державної реєстрації» Бродюк І.Ю., КП «Центр державної реєстрації», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», треті особи: ОСОБА_5, ПАТ «Банк Форум» про визнання незаконними дій та бездіяльності державного реєстратора Бродюк І.Ю, визнання

- 3 -

незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, скасування записів у державному реєстрі та зобов'язання вчинити дії.

Провадження у справі відкрите 17 серпня 2018 року.

Предметом спору у справі є законність рішень та дій державного реєстратора щодо реєстрації за відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» права власності на належне позивачу ОСОБА_3 нерухоме майно в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження, що міститься у іпотечному договорі, укладеному між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 13 грудня 2007 року.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що за позовом первісного кредитора ПАТ «Банк Форум» рішенням Обухівського районного суду від 08 листопада 2010 року у справі № 2-110/10 вже було звернуто стягнення на іпотечне майно у вигляді будинку і трьох земельних ділянок. Рішення суду набрало законної сили 19 квітня 2011 року, після його перегляду апеляційною інстанцією, а отже повторне звернення стягнення на той же предмет іпотеки в позасудовому порядку суперечить закону.

Заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову мотивована розміщенням в мережі Інтернет на сайті https://www.olx.ua оголошень про продаж спірних будинку та земельних ділянок в смт.Козин Обухівського району Київської області, а також тим, що їх відчуження може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка

- 4 -

характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов'язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву позивача, судпершої інстанції обгрунтовував свої висновки наявністю підстав для застосування заходів забезпечення позову. При цьому суд виходив із того що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або ж унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача,за захистом яких він звернувся, у випадку відчуження відповідачем нерухомого майна.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обгрунтовано враховано як зміст вимог позивача, які полягають у оспоренні законності реєстрації за відповідачем права власності на належне йому нерухоме майно, так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами та вид забезпечення позову (пункти 3 і 4 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, як і відсутність доказів про намір товариства провести відчуження спірного майна необгрунтовані, оскільки як вище вказувалося позивач надав суду докази розміщення в мережі Інтернет на сайті https://www.olx.ua оголошень про продаж спірних будинку та земельних ділянок в смт.Козин Обухівського району Київської області. Наведені дії свідчать про наявність у товариства волевиявлення на відчуження спірного нерухомого майна, що у свою чергу з огляду на предмет вимог позивача дає суду підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, відхиляючи дані доводи товариства колегія суддів також виходить із того, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» є суб'єктом ринку фінансових послуг та має відповідне свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане 07 липня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Предметом діяльності фінансової компанії є отримання прибутку у вигляді грошових коштів, а тому існують достатні підстави вважати, що товариство набуло прав власності на спірну нерухомість з метою подальшої реалізації і отримання прибутку.

Доводи скарги про те, що обраний позивачем захід забезпечення позову не забезпечує виконання рішення суду у майбутньому, а арешт взагалі не пов'язаний із предметом спору не грунтуються на вимогах процесуального закону. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким ЦПК України викладено в новій редакції, в тому числі розширені підстави вжиття судом заходів забезпечення позову.

Зокрема, якщо за попередньою нормою (ч.3 ст.151 ЦПК в редакції до 15 грудня 2017 року) підставою вжиття заходів забезпечення позову було лише утруднення виконання чи неможливість виконання в майбутньому рішення суду, то згідно ст.149 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову не тільки якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду але і якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи

- 5 -

оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Можливе відчуження відповідачем нерухомого майна, правомірність набуття права на яке оспорює позивач за умови задоволення його вимог, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, про що вірно вказав в ухвалі суд першої інстанції, бо майно буде належати іншій особі, право якої позивачу доведеться також оспорювати.

Отже, вжиті судом заходи у вигляді арешту безпосередньо стосуються предмета спору.

Доводи скарги про те, що наявність у суді іншого спору про виселення заявника, а також те, що справа за аналогічним позовом ОСОБА_3 за його заявою залишена без розгляду, що у свою чергу дає підстави стверджувати, що позивач зловживає процесуальними правами необгрунтовані. Стаття 154 ЦПК України надає можливість учаснику убезпечити себе від можливих негативних наслідків забезпечення позову, зокрема шляхом подачі заяви про застосування зустрічного забезпечення, яке як правило полягає у внесенні позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів.

Посилання скаржника на те, що в іншій справі за позовом ОСОБА_5 судом вже вживалися заходи забезпечення позову, однак їх застосування визнано судами апеляційної та касаційної інстанції безпідставним не заслуговують на увагу, оскільки в іншій справі були інші фактичні обставини та інше процесуальне законодавство. Як вище вказувалося ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) розширив підстави вжиття судом заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що посилання скаржника на те, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності товариства і порушують його права як власника не грунтуються на законі.

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.149-150 ЦПК України, передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на спірне майно, то такі дії суду відповідають приписам Конституції України і діючому законодавству.

При цьому, кодегія суддів враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального закону суд вирішив лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» права власності на спірне майно. Накладення арешту на майно за своїм змістом полягає у обмеженні права особи лише розпорядитися майном (провести його відчуження іншій особі), проте не позбавляє скаржника права володіння і користування цим майном.

Підтвердженням наведеного є те, що суд відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» вчиняти будь-які дії щодо володіння та користування вказаним будинком, а саме: заборони зняття з реєстрації мешканців будинку, вселення інших осіб, проникнення до будинку, укладення договорів найму, оренди, надання/припинення комунальних послуг тощо.

Отже, вжиті судом заходи забезпечення позову не перешкоджають господарській діяльності товариства щодо володіння і користування майном і є співмірними із вимогами позивача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

- 6 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: