провадження № 2-о/243/1727/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 28 серпня 2018 року в місті Харцизьку Донецької області донька заявниці ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3 народила дитину чоловічої статі. На даний час органи ДРАЦС, на території м. Харцизька діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про народження доньки відповідного державного зразка вони не можуть, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Харцизьку також немає. У звязку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати народження дитини у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її народження відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявники вимушені були звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Харцизька Донецької області, громадянка України, 28 серпня 2018 року народила дитину чоловічої статі в м. Харцизьку Донецької області.

Заявник ОСОБА_1, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження Серії VI НО № 398092 ОСОБА_4 народилася 13 жовтня 1985 року у м. Харцизьку Донецької області. ЇЇ батьками зазначені: батько: ОСОБА_5, мати: ОСОБА_1

Згідно із свідоцтвом про шлюб Серії 1-НО № 103412, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 07 липня 2007 року було зроблено відповідний актовий запис № 185. ОСОБА_4 змінила своє дошлюбне прізвище на «Плотниченко».

Згідно із лікарським свідоцтвом про народження № 203/145, виданим 28 серпня 2018 року медичним закладом в м. Харцизьку, ОСОБА_2, 13 жовтня 1985 року народила дитину чоловічої статі вагою 3720 грамів в м. Харцизьку. Вагітність та пологи за рахунком другі.

Згідно із копією свідоцтва по народження серії ДНР № 067611, 28 серпня 2018 року народився ОСОБА_7, його батьками вказані: батько: ОСОБА_6, мати: ОСОБА_2( а.с. 3). Народження дитини зареєстровано Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану.

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження Словянського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 8584/15.22-25 від 11 грудня 2018 року, заявниці ОСОБА_1. було відмовлено у проведенні реєстрації народження дитини чоловічої статі, у звязку із тим, що на підтвердження її народження було предявлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно із відповіддю РАЦС № 15-5-8649/15.22-16 від 13 грудня 2018 року зазначено, що актовий запис про народження дитини чоловічої статі, що народилася 28 серпня 2017 року в місті Харцизьк Донецької області України у громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 України, за період з 28 серпня 2018 року по теперішній час по Словянському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Святогірській міській раді м. Словянська Донецької області відсутній. В результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості актового запису про народження дитини чоловічої статі, що народилась 28 серпня 2018 року в місті Харцизьку Донецької області України у громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 України, не знайдено.

Судом були досліджені також копія обмінної карти № 46 на імя вагітної ОСОБА_2, виданої медичним закладом в м. Харцизьк, епікрізу історії хвороби вагітної ОСОБА_2, результатів УЗД вагітної ОСОБА_2 та фотокартки ОСОБА_2 разом із новонародженою дитиною.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно із ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлений відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Та обставина, що ОСОБА_2 28 серпня 2018 року в м. Харцизьку народила дитину чоловічої статі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується свідоцтвом про народження, виданим на непідконтрольній території, медичним свідоцтвом про народження дитини чоловічої статі вагою 3720,00 гр., відомостями фотокопії обмінної карти на імя вагітної ОСОБА_2., копіями епікрізу історії хвороби вагітної ОСОБА_2К, результатами УЗД вагітної ОСОБА_2, а також фотокартками разом із новонародженою дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні свідоцтво про народження, медичне свідоцтво про народження, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із дослідженими у судовому засіданні копіями обмінної карти, епікрізу вагітної та виписки з амбулаторної карти на імя вагітної ОСОБА_2., результатами УЗД, та фотокартками ОСОБА_8 разом із новонародженою дитиною, дають можливість суду дійти висновку про народження ОСОБА_2 дитини за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги лікарське свідоцтво про народження № 203/145 видане медичним закладом в м. Харцизьк, а також копії обмінної карти, виданої медичним закладом в м. Харцизьк, фотокопії виписки з її амбулаторної карти, та результати УЗД вагітної ОСОБА_2, епікрізу історії хвороби вагітної ОСОБА_2К суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилися заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дитини, а тому звертаючись до суду, надала усі можливі докази, яка могла надати у цій ситуації.

Суд також зазначає, що свідоцтво про народження дитини, медичне свідоцтво про народження разом фотокопіями обмінної карти пологового відділення, виписки з її амбулаторної карти ОСОБА_2К, фотократками на думку суду є належними, допустимим та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що ОСОБА_2К дійсно народила дитину чоловічої статі 28 серпня 2018 року в м. Харцизьк.

За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя.

У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти батьку та матері, які знаходяться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самих батьків. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав батьків та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як батьків так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ч.3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебувають у шлюбі між собою, отже та таких обставин, зважаючи на вищенаведені норми чинного законодавства, суд, на виконання вимог ст. 317 ЦПК України, вважає за можливим вказати в рішенні дані надані заявником ОСОБА_1 - ОСОБА_6, як батька дитини.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи, що м. Харцизьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 76-81,258,259,264,265,268, 315,317, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянкою України, уродженкою м Харцизька Донецької області, 28 серпня 2018 року дитини чоловічої статі, вагою 3720,00 гр. у м. Харцизьк Донецької області, Україна.

Дані про батьків дитини чоловічої статі, ІНФОРМАЦІЯ_5:

мати: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянка України, уродженка м. Харцизьк Донецької області;

батько: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич