ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/915/18-ц
Номер провадження: №22-ц/891/42/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Венглєвської Н.Б. від 18 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що 22.03.2006 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

23.07.2009 року ОСОБА_3 помер.

24.01.2017 року позивач надіслав претензію до нотаріальної контори спадкоємцям боржника і з відповіді нотаріуса довідався, що з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась.

Посилаючись на те, що спадкоємцем померлого позивач вважає ОСОБА_2, оскільки вона постійно проживала з ним на час смерті, що підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті громадянина України, позивач просив суд стягнути заборгованість позичальника з відповідача в загальному розмірі 6486,23 грн, оскільки звернення Банку від 03.08.2017 року про сплату заборгованості за кредитним договором залишена відповідачем без уваги.

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 18 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені як обставини прийняття відповідачем у справі спадщини після померлого боржника, так і належність відповідача до кола його спадкоємців.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на обставинах встановлених у справі та нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 березня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Георгієвичем укладено кредитний договір, відповідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною договору.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості здійснено ОСОБА_3 11.04.2007 року (а.с.6).

23 липня 2009 року ОСОБА_3 помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.28).

З розрахунку заборгованості встановлено, що за ОСОБА_3 на момент смерті обліковувалася заборгованість за договором кредиту у сумі 6486,23 грн, яка складалася з відсотків за користування грошовими коштами.

24 січня 2017 року банком на адресу Генічеської державної нотаріальної контори надіслана претензія кредитора.

15.02.2017 року листом №20/01-16 Генічеська державна нотаріальна контора роз'яснила позивачу положення п.2.8 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та з метою заведення спадкової справи на підставі претензії кредитора, а також проведення перевірки по Спадковому реєстру щодо наявності/відсутності заведення спадкових справи запропонувала сплатити 51 грн за ці послуги на відповідні реквізити.

Оскільки позивач оплату послуг не провів, нотаріусом не проводилися жодні з наведених дій.

03 серпня 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_2 надіслано листа-претензію з вимогою погашення заборгованості за наведеним вище кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого, а оскільки зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, є такою що прийняла спадщину у порядку, визначеному нормами ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Статтями 1281, 1282 ЦК України визначено спеціальний порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця до його спадкоємців, який передбачає звернення кредитора до суду у разі відмови спадкоємців задовольнити такі вимоги в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Так, відповідно норм ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи зазначені у заповіті або спадкоємці за законом.

При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст. 1258 ЦК України).

Норми ч.3 ст.1268 ЦК України встановлюють, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Нормами ст.1241 ЦК України визначено осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Статтею 1273 ЦК передбачене право спадкоємця за заповітом або за законом відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З листа Генічеської державної нотаріальної контори від 15 лютого 2017 року за № 20/01-16 вбачається, що позивачу роз'яснено про необхідність здійснення оплати за формування в Спадковому реєстрі реєстраційного запису, після чого нотаріальною конторою буде проведено перевірку по Спадковому реєстру щодо наявності/відсутності заведення спадкової справи після померлого 23 липня 2009 року ОСОБА_3 та зареєстровано спадкову справу або повідомлено про її місце заведення та зберігання.

Зазначеними офіційними відомостями спростовуються доводи як позовної заяви, так і апеляційної скарги щодо встановлення факту не звернення будь-яких спадкоємців ОСОБА_3 до нотаріальної контори у порядку, визначеному ст.1269 ЦК України, та заведення спадкової справи за претензією банку.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пов'язані родинним або кровним спорідненням та доказів того, що відповідач належить до кола його спадкоємців за законом чи заповітом, а з'ясувати ці відомості у відповідача через її неявку в судові засідання виявилося неможливим, з огляду на відмову позивача від оплати послуг за нотаріальні дії, у зв'язку із чим спадкова справа на підставі претензії кредитора не заводилася і перевірка по Спадковому реєстру щодо наявності/відсутності заведення спадкових справ не проводилася, що є порушенням вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів, а також зважаючи на відсутність клопотання як позивача, так і апелянта щодо витребування таких у порядку визначеному нормами ст.84 ЦПК України, а також відсутність у суду як права, так і обов'язку збирати докази, що стосуються предмету спору, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість вимог позивача, пред'явлених до ОСОБА_2

Суд першої інстанції також вірно звернув увагу на те, що позивачем у порушення вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України не надано доказів наявності спадкового майна боржника, а клопотань щодо витребування таких відомостей у порядку визначеному нормами процесуального права не заявлялось, хоча ця обставина є обов'язковою для встановлення, оскільки відповідно норм ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції перевірив доводи позивача та дослідив надані докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що ухвалена у малозначній справі.

Дата складення тексту постанови 10.12.2018 рік.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська