Справа № 344/9594/16-ц
Провадження № 2/344/493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

29 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі 417 управління начальника робіт до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) №35 по вул. Довженка №35 в м.Івано-Франківську, стягнення судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі 417 управління начальника робіт звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) №35 по вул. Довженка №35 в м.Івано-Франківську, стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що 417 управління начальника робіт звернулось до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону з листом №36 від 26.07.2016 року щодо заявлення прокуратурою позову про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до Положення про 417 управління начальника робіт майно установи становлять основні фонди, оборотні активи та інші цінності. Майно установи (417 управління начальника робіт) є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання. Керівник 417 управління начальника робіт уповноважений розпоряджатися майном установи відповідно до чинного законодавства України. 11.01.2011 року ТВО начальника 417 управління начальника робіт видано ОСОБА_1 ордер на право займання житлового приміщення (кімнати 35) в гуртожитку по вул.Довженка, 5А в м.Івано-Франківську, який перебуває на балансі управління. Відповідач зареєстрований з 11.02.2011 року за вказаною адресою, однак не проживає з 2013 року. Внаслідок цього, 417 управління начальника робіт позбавлене можливості ропорядитись вказаним житловим приміщенням шляхом надання його для заселення військовослужбовцями чи працівниками, які знаходяться на службі у ЗСУ та потребують покращення житлових умов. Просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) №35 по вул. Довженка №35 в м.Івано-Франківську, та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача військового прокурора Івано-Франківського гарнізону вимоги заявленого позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задоволити в повному обсязі. Не заперечив щодо винесення заочного рішення (а.с. 119).

Представник позивача 417 управління начальника робіт вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі. Не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 121)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 118).

З урахуванням думки представників позивачів та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі 417 управління начальника робіт позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Пунктами 1.1, 4.2, 4.3 Положення про 417 управління начальника робіт, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.12.2008 року №650, визначено, що 417 управління начальника робіт (далі установа) це державна госпрозрахункова установа, яка заснована на державній власності та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Майно установи становлять основні фонди, оборотні активи та інші цінності. Майно установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання (а.с. 5-11).

Згідно копії акта звірки нерухомого військового майна між Івано-Франківською КЕЧ району і 417 УНР (житлове містечко №20 по вул.Довженка, 5А) в м.Івано-Франківську станом на 01.12.2014 року, копії Наказу начальника Івано-Франківського гарнізону Міністерства оборони України від 25.03.2010 року №38, копії Довідки 417 управління начальника робіт, Гуртожитлок по вул.Довженка, 5А в м.Івано-Франківську знаходиться на балансі 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України (а.с. 12, 13, 14).

11.01.2011 року 417 управлінням начальника робіт видано ОСОБА_1 ордер на житлову площу, відповідно до якого ОСОБА_1 надано право на займання житлового приміщення в гуртожитку загальною площею 12,36 кв.м. за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Довженка, 5А кім.№35 (а.с. 19).

11.02.2011 року зареєстровано місцепроживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією Форми А (а.с. 18).

Відповідно до копії повідомлення 417 управління начальника робіт Міністерства оборони України від 26.07.2016 року №36, заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону майора юстиції ОСОБА_2 повідомлено, що 417 УНР Міністерства оборони України в інтересах управління не зверталось до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням громадянином ОСОБА_1 У звязку із важким матеріальним становищем 417 УНР просить вирішити питання щодо предявлення позову в інтересах держави в особі 417 УНР (а.с. 22).

Згідно актів 417 управління начальника робіт від 19.02.2015 року, від 23.09.2015 року, від 01.06.2016 року, від 23.02.2017 року, від 23.01.2017 року, від 28.12.2016 року, від 24.05.2018 року, в ході проведення перевірки встановлено, що в кімнаті №35 гуртожитку по вул.Довженка, 5А в м.Івано-Франківську двері закриті, мешканців немає. Зареєстрований у цій кімнаті ОСОБА_1 в даному приміщенні не живе. Перевірка проводилась неодноразово, починаючи з 2013 року по даний час. Протягом перевірок гр.ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 не зявлявся. На підставі проведених перевірок та отриманої інформації, комісія дійшла висновку, що гр.ОСОБА_1 у службовій квартирі фактично не проживає (а.с. 15, 16, 17, 105, 106, 107).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №64397132 від 26.07.2016 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить: житлова кімната №183 по вул.ОСОБА_3, будинок 3; квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 20-22).

Позивач заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі 417 управління начальника робіт вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_1 у квартирі, яка є державною власністю та закріплена за 417 управління начальника робіт на праві господарського відання, який насправді там не проживає, позбавляє можливості 417 управління начальника робіт ропоряджатись вказаним житловим приміщенням шляхом надання його для заселення військовослужбовцями чи працівниками, які знаходяться на службі у ЗСУ та потребують покращення житлових умов.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 136 Господарського кодексу України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.71 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_1 у кімнаті (квартирі) №35 по вул.Довженка, 5А в м. Івано-Франківську, яка є державною власністю та закріплена за 417 управління начальника робіт на праві господарського відання, створює перешкоди у здійсненні ним права господарського відання щодо вказаної кімнати (квартири), а тому його слід поновити та визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) №35 по вул.Довженка, 5А в м. Івано-Франківську.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі 417 управління начальника робіт до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою (квартирою) №35 по вул. Довженка №35 в м.Івано-Франківську, стягнення судових витрат задоволити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнатою (квартирою) №35 по вул.Довженка, 5А в м. Івано-Франківську.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь Військової прокуратури Західного регіону України, 79007, м.Львів, вул. Клепарівська, 20, код 38326057, МФО 820172, р/р 2783 - 1 378 грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 07.06.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.