Справа № 373/1909/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/1909/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна (коштів),-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 15000 грн.00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, починаючи з 27.10.2016 по дату ухвалення судом рішення. Також стягнути на його користь витрати на правовому допомогу в розмірі 1300 грн.00 коп. та сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1. Не зважаючи на те, що квартира відповідача була застрахована і відповідач отримав стразове відшкодування, він наполягав на відшкодуванні збитків. Власником квартири АДРЕСА_2, що розташована поверхом вище, над квартирою відповідача, є мати позивача ОСОБА_5 Оскільки мати позивача пенсіонерка і не має відповідних коштів, позивач відшкодував позивачу завдані збитки в розмірі 15000 грн., про що відповідач надав позивачу розписку.

З регресної вимоги ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка надійшла на адресу ОСОБА_5, позивач дізнався про те, що квартира відповідача була застрахована та відповідач отримав страхове відшкодування в розмірі 17300 грн. 00 коп.

23.06.2017 позивач надіслав відповідачу поштою вимогу про повернення безпідставно набутих коштів, але вимогу відповідач не виконав.

Оскільки відповідач ввів позивача в оману, безпідставно отримавши від нього кошти в розмірі 15000 грн.00 коп., позивач змушений звернутись з вказаним позовом до суду.

22.01.2018 представник відповідача ОСОБА_6 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, вважає його не обґрунтованим, посилаючись на те, що залиття квартири АДРЕСА_7 була застрахована відповідачем в страховій компанії ПрАТ СК №ПЗУ Україна». На підставі страхового акту ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатила відповідачу страхове відшкодування в розмірі 17300 грн.00 коп. Позивачу про це було відомо, про що він зазначив в позовній заяві. Відповідачем внаслідок залиття квартири були понесені витрати, які не включені в страхове відшкодування. Сума відшкодування була погоджена з позивачем вже після отримання страхового відшкодування, про що зазначено в розписці. Крім цього ст.1212 ЦК України, на яку посилається позивач, застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Відповідач отримав від позивача грошові кошти як компенсацію за відшкодування збитків, нанесених залиттям квартири, тому позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_8 позов не визнав з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, просив відмовити в позові в повному обсязі.

Судом встановлено наступне.

В ніч з 29 на 30 вересня 2016 року, з вини мешканців квартири АДРЕСА_8

Дана обставина визнана сторонам та ніким не оспорювалася.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В підтвердження позовних вимог позивач надав наступні докази.

Витяг з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу(а.с.10)

Копію розписки від 27 жовтня 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 отримав кошти в розмірі 15000 грн. 00 коп. від ОСОБА_2 як відшкодування всіх збитків, понесених залиттям квартири, яке сталось 29 вересня 2016 року за адресою: АДРЕСА_6.Розмір збитків погоджено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2(а.с.11).

Копію регресивної вимоги ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 18.05.2017 за №1063-05/17, з якої вбачається, що згідно з Страховим актом №161003.01 ПрАТ СК №ПЗУ України» сплатила ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 17300 грн.00 коп.(платіжне доручення №5908 від 05 жовтня 2016).(а.с.12).

Копію платіжного доручення №5908 від 05 жовтня 2016, з якого вбачається, що страхове відшкодування в розмірі 12300 грн. перераховано ОСОБА_3 за договором RZ/007278(а.с.13).

Копію вимоги від 23 червня 2017 року ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів безпідставно отриманих в розмірі 15000 грн.00 коп.(а.с.15).

Вимога отримана відповідачем, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.(а.с.17).

Копію свідоцтва про право власності за законом від 01 серпня 2007 року, з якої вбачається, що власником АДРЕСА_4 є ОСОБА_9.(а.с.18).

Копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, з якої вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 15 березня 2008 року.(а.с.19).

Вищезазначені докази суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи, зокрема для встановлення та підтвердження того, хто є власником квартири АДРЕСА_3; власником квартири АДРЕСА_5; факту та розміру отримання відповідачем відшкодування від страхової компанії та факту і розміру отриманого відшкодування від позивача.

Крім того, вищезазначені обставини не спростовувалися відповідачем та визнавалися його представником.

Представником відповідача в заперечення позовних вимог надано наступні докази.

Копію акта про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання від 30 вересня 2016 року(а.с.41).

Копію довідки, виданої головою правління ЖБК «Авіатор-16» №4259/16 від 18 січня 2018 року про місце проживання ОСОБА_3

Договір оренди обладнання №618 від 30 вересня 2016, який був укладений між фізичною особою ОСОБА_10 та ОСОБА_3 про оренду конденсаційного осушувального обладнання та акт прийому передачі цього обладнання від 30 вересня 2016 року.(а.с.43-46).

Акт надання послуг №618 від 03 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 повернув з тимчасового оплатного строкового користування осушувальне обладнання орендодавцю(а.с.47).

Копію акта про прийом килимів №0932 від 13.10.2016 ФОП «ОСОБА_11Спеціалізоване прання килимів.(а.с.48).

Копію розрахунку вартості ремонту приміщень б/н від 04.10.2017 Страхової компанії «ПЗУ Україна»(а.с.49).

Копію страхового акту №1610003.01 від 04.10.2016(а.с.50).

Копію огляду місця події від 04.10.2016 (а.с.51).

Копію договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ007278 від 10.05.2016.(а.с.52).

Копію додатку №1 до договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ007278 від 10.05.2016.(а.с.53).

Фотокартки з квартири АДРЕСА_6.(а.с.54-85).

Вищезазначені докази, крім фотокарток, суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи, зокрема для встановлення та підтвердження розміру заподіяних залиттям збитків, в тому числі вартість обладнання та його експлуатації для проведення певних робіт по ліквідації наслідків залиття.

Подані позивачем фотокартки суд не може прийняти до уваги як належні та допустимі докази, оскільки на них мається дата "10.04.2016", тоді як залиття квартири сталося набагато пізніше.

Позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги положеннями ст. 1212 ЦК України, мотивуючи тим, що відповідач отримав кошти як відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 15000 грн., ввівши в оману позивача щодо не отримання страхового відшкодування від страхової компанії, тобто відповідач збагатився за рахунок позивача.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, положення статті застосовуються до не договірних зобов'язань.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред'явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Відповідач одержав спірні грошові кошти в рахунок відшкодування збитків, заподіяних залиттям квартири, при цьому узгодивши суму відшкодування з позивачем, про що зазначено в розписці, тобто на відповідній правовій підставі, передбаченій чинним законодавством. Крім того, позивач достоймено знав про отримання відповідачем відповідного страхового відшкодування.

Отже, суд вважає, що ці кошти не є безпідставно набутими ним та не підлягають поверненню відповідачем в порядку глави 83 ЦК України, а норми ст. 1212 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, тому в позові слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна (коштів) - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення рішення в повному обсязі вчинено 07.12.2018.

Суддя Я. І. Керекеза