Номер провадження: 22-ц/785/1846/18
Номер справи місцевого суду: 1512/7528/2012
Головуючий у першій інстанції Брайловська А.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря Драганової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу, на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Огреніч І.В. у м. Одеса 17 січня 2013 року о 10 год. 41 хв., -

встановила:

25 травня 2012 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідачів, який було уточнено, вказуючи, що 29 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 542-н, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 17 500,00 доларів США, строком до 29 грудня 2010 року, а ОСОБА_3 зобов'язався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу від 29 грудня 2005 року, предметом якого є транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ, 1999 року випуску.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 2.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість у розмірі 20 771,21 доларів США та 2 959,51 гривень, а також судові витрати (а.с. 5-9, 76-77).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 542-н від 29.12.2005 року у розмірі 168 983,79 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 626,39 та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 107,30 гривень (а.с. 102-105).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року залишено без задоволення (а.с. 203-204).

В апеляційній скарзі апелянт просить заочне рішення скасувати в частині позовних вимог до ОСОБА_2, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 207-210).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2005 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 542-н, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 17 500,00 доларів США, строком до 29 грудня 2010 року, а ОСОБА_3 зобов'язався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу від 29 грудня 2005 року, предметом якого є транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ, 1999 року випуску.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 2.

Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення суду сума заборгованості за кредитом складала 771, 21 доларів США та 2 959,51 гривень.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Дійшовши вірного висновку щодо неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по зазначеному договору відповідачем ОСОБА_3, судом першої інстанції було допущено помилку в частині визначення солідарної відповідальності ОСОБА_2, як поручителя у кредитному договорі № 542-н.

Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_2, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, які виникли на підставі договору.

Відповідно до ст.. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Також в ч.2 ст.554 Цивільного кодексу України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що сторони у відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК встановили строк щодо звернення з вимогами банку, в межах якого 25 травня 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся із позовом до суду, у зв'язку з чим суд зробив висновок про відсутність підстав для визнання поруки припиненою на підставі 4 ст. 559 ЦК України.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

З Договору поруки № 1 від 29 грудня 2005 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки вказане суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому у даному випадку підлягають застосуванню норми ч. 2 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до ручителя.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання є визначеним - це строк повного погашення кредиту 29 грудня 2010 року.

За таких обставин, у ПАТ «Державний ощадний банк України» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 29 грудня 2010 року і протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються.

З матеріалів справи вбачається, що боржник зобов'язався повернути кредит у строк до 29 грудня 2010 року, але оскільки ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до ОСОБА_2 з позовом тільки 25 травня 2012 року, тобто поза межами строку, визначеного законом, то відтак строк, зазначений в ч. 4 ст. 559 ЦК України, є пропущеним.

У Постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-1451 цс 16, викладений правовий висновок з даного питання та зазначено, що непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

При вказаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення солідарно з останнього на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись 367, 368, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 542-н від 29 грудня 2005 року у розмірі 168 983,79 гривень, судового збору у розмірі 1 626,39, та судового збору за заяву про забезпечення позову у розмірі 107,30 гривень - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 17 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

А.А.Калараш