АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/519/18 Справа № 205/7175/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 23 вересня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 29 червня 2007 року.

Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який страждає на атипічний аутизм, згідно з медичним висновком від 28 вересня 2011 року є дитиною-інвалідом та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року на користь позивача стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, заборгованість зі сплати аліментів станом на 14 липня 2016 року складає 22 151,68 гривень.

З травня 2014 року батько дитини ОСОБА_2 у вихованні та утриманні сина участі не приймає.

Через хворобу на атипічний аутизм з порушенням мовного розвитку дитині необхідно постійно проходити спеціальне лікування та діагностику, огляд та лікування у лікаря-невролога, психіатра, психолога, а це потребує додаткових витрат.

У період з лютого 2016 року додаткові витрати на лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 склали 69 886,29 гривень, а саме: з 16 по 25 квітня 2016 року, вартість лікування за рахунком № 160226/1 від 26 лютого 2016 року склала 32 110,00 гривень, сума сплачена; з 17 по 29 серпня 2016 року, вартість лікування за рахунком № 160812/1 від 12 серпня 2016 року склала 34 660,00 гривень, сума підлягає сплаті.

Також, були придбані ліки на загальну суму 3 116,29 гривень.

Позивач ОСОБА_3 через стан здоровя дитини та його інвалідність не має можливості працювати.

На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частин від додаткових витрат на лікування дитини, а саме: додаткові витрати, вже понесені на лікування в сумі 17 613,15 гривень, додаткові витрати, що потребують оплати в сумі 17 330,00 гривень, на загальну суму 34 943,15 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2 понесені додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 34 848,45 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок вісім гривень) 45 копійок.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 3/

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. /а.с. 4-6/

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. /а.с. 7/

Згідно медичного висновку № 341 КЗ «Дніпропетровська міська лікарня № 14» від 28 вересня 2011 року ОСОБА_4 страждає на атипічний аутизм. /а.с. 8/

Відповідно до довідки-розрахунку Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 по виконавчому листу № 2/205/3810/14 від 13 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за період з серпня 2014 року по липень 2016 року складає 22 151,68 гривень. /а.с. 9/

Відповідно до рахунку-фактури № 160226/1 від 26 лютого 2016 року за 15 днів лікування в ПП «Центр стимуляції мозку» витрати на лікування складають 32 110,00 гривень. /а.с. 11/

Посилання апеляційної скаги про те, що позивачка вказує на те, що нею були придбані ліки на суму 2 926, 90 грн., проте будь-яких доказів того, що придбані нею ліки показані дитині за рецептом лікарів не надано, колегія суддів не може взяті до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи.

Згідно призначення лікування лікарем-психіатром позивачем в аптеці були придбані ліки на загальну суму 2 926,90 гривень, що підтверджується квитанціями на придбання ліків. /а.с. 12-14/

Відповідно до рахунку-фактури № 160812/1 від 12 серпня 2016 року за 15 днів лікування в ПП «Центр стимуляції мозку» витрати на лікування складають 34 660,00 гривень. /а.с. 10/

Згідно посвідчення серії ААГ № 098433, виданим Ленінським Управлінням праці та соціального захисту населення м. Дніпропетровська державна соціальна допомога на дитину інваліда призначена ОСОБА_4, 22 листопада 2007 року. /а.с. 33/

Відповідно до виписки ПП «Центру стимуляції мозку» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16 квітня 2016 року по 25 квітня 2016 року знаходився на лікуванні в МЦ «Центр стимуляції мозку» м. Київ з діагнозом: затримка психо-мовленевого розвитку СДВГ. Розлади аутичного спектру. /а.с. 35/ .

Згідно виписки ПП «Центру стимуляції мозку» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17 серпня 2016 року по 29 серпня 2016 року знаходився на лікуванні в МЦ «Центр стимуляції мозку» м. Київ з діагнозом: затримка психо-мовленевого розвитку СДВГ. Розлади аутичного спектру. /а.с. 38-39/ .

З відповіді Приватного підприємства «Центр стимуляції мозку» вбачається, що рахунок № 160226/1 від 26 лютого 2016 року на суму 32 110,00 грн. сплачений повністю; № 160812/1 від 12 серпня 2016 року потребує оплати. /а.с. 55/.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю.

Відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб немає, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об'єктивних, незалежних від нього причин, не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта про те, що позивачка зверталася за допомогою до Благодійної організації «Благодійний ОСОБА_5 Михаїла» і позивачкою отримана в 2016 році грошова допомога в розмірі 66 770, 00 грн. і саме ця грошова допомога була перерахована ПП «Центру стимуляції мозку» позивачкою на оплату перебування ОСОБА_4 з 16.04.2016 року по 25.04.2016 року та з 17.08.2016 року по 29.08.2016 року, а тому ці витрати не можуть враховуватись як фактичні витрати самої позивачки на дитину, що викликані її особливими обставинами (хворобою) та відповідно не можуть покаладатись на відповідача.

Проте, належних та допустимих доказів відповідачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції на підтвердження вищезазначених доводів.

Судом апеляційної інстанції зазначені доводи апеляційної скарги були перевірені. Так, відповіддю Благодійної організації «Міжнародний Благодійний ОСОБА_5 Михаїла» від 28 лютого 2018 року вих№1 на запит суду від 06 лютого 2018 року було надано інформацію, що Благодійна організація «Міжнародний Благодійний ОСОБА_5 Михаїла» грошову допомогу ОСОБА_3 на лікування ОСОБА_4 не надавала (а.с.125).

Довідкою Приватного підприємства «Центр стимуляції мозку» від 20.04.2017 року вбачається, що рахунок № 160226/1 від 26 лютого 2016 року на суму 32 110,00 грн. сплачений повністю; рахунок № 150529/1 від 29.05.2015 року на суму 10 500,00 грн, сплачений повністю, а рахунок № 160812/1 від 12 серпня 2016 року потребує оплати /а.с. 55/.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що саме за призначенням лікаря, у відповідності до встановленого сину діагнозу, визначено лікувально-профілактичну програму, на підставі чого відповідною лікарняною установою виписано рахунок. Однак, рахунок № 160812/1 від 12 серпня 2016 року не сплачений позивачем з тих підстав, що лікування сина за зазначеним в ньому призначенням не проводилось, оскільки у неї відсутні кошти у повному розмірі необхідні для його проплати.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог ст.185 СК України додаткові витрати можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення та враховує те, що зазначені витрати необхідні саме для забезпечення життєдіяльності дитини і саме за станом її здоров»я.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобовязані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обовязків батьків.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобовязаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обовязки щодо несення таких витрат.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме: станом здоров'я дитини, а законом обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, за сумою 34 848,45 грн., які складають 1/2 частину від додаткових витрат на лікування дитини, а саме: ? частини додаткові витрати, вже понесених на лікування в сумі 17 613,15 гривень та ? частини додаткових витрат, що потребують оплати в сумі 17 235,30 гривень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог статей 212 - 214 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_6