КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1426/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Петренка МаксимаОлександровича, заінтересована особа - ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Петренка М.О. щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, заінтересована особа - ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-6465, виданий 14 січня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2007 року до досягнення дітьми повноліття.

11 квітня 2018 року державним виконавцем Петренком М.О. було проведено розрахунок заборгованості № 8275876/7 по сплаті аліментів за період з 1 листопада 2015 року по 1 січня 2018 року, згідно якого його заборгованість становить 14 975,80 грн.

Заявник вважає, що державним виконавцем не було враховано переплату по аліментах в сумі 2 056,61 грн. за 2015 рік при проведенні розрахунку заборгованості. Окрім того, проводячи даний розрахунок за період з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2017 року, державним виконавцем не застосовано положення частини 2 статті 195 СК України, яке визначало, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Незважаючи на подання ним до відділу довідки про працевлаштування на посаді слюсаря у ФОП ОСОБА_8 з 4 квітня 2017 року з окладом 3 200 грн., державний виконавець застосував середній показник заробітної плати по м. Києву.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Петренка М.О., які виявилися у неврахуванні переплати по сплаті аліментів в сумі 2 056,61 грн. за 2015 рік при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам № 82758/7 від 11 квітня 2018 року, які сплачує ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа № 6465, виданого 14 січня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з 21 листопада 2007 року й до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві вжити заходів до врахування переплати платником аліментів - ОСОБА_3 по сплаті аліментів в сумі 2 056,61 грн. за 2015 рік при проведенні розрахунку заборгованості по аліментам № 82758/7, які він сплачує на виконання виконавчого листа № 6465, виданого 14 січня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з 21 листопада 2007 року й до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в незадоволеній частині скарги, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець, визнавши з квітня 2017 року заробіток (дохід) заявника в розмірі 3 200 грн., повинен був здійснювати розрахунок, виходячи з зазначеної суми доходу, а не з середнього показника заробітної плати по м. Києву, проте суд цього не врахував та безпідставно не взяв до уваги довідку про працевлаштування та середній заробіток заявника з причин, що остання не відповідає визначенню офіційного документу, так як в наданій довідці не зазначено необхідні реквізити.

За правилом частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку лише в незадоволеній частині скарги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-6465, виданий 14 січня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2007 року до досягнення дітьми повноліття.

11 квітня 2018 року державним виконавцем Петренком М.О. було проведено розрахунок заборгованості № 8275876/7 по сплаті аліментів за період з 1 листопада 2015 року по 1 січня 2018 року, згідно якого його заборгованість ОСОБА_3 становить 14 975,80 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2018 року у справі № 753/2575/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Дарницький РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несплату аліментів, судом встановлено, що державним виконавцем при нарахуванні заборгованості по несплаті аліментів не було враховано розрахунок заборгованості від 9 листопада 2015 року, відповідно до якого станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам відсутня та наявна переплата в розмірі 2 056,61 грн.

Суд першої інстанції встановив, що державним виконавцем при проведенні оскарженого розрахунку заборгованості по аліментам не було враховано вищевказану переплату заявника за 2015 рік.

Одночасно суд дійшов висновку про те, що заявник не надав належного та допустимого доказу, а саме документу, що підтверджує його працевлаштування в зазначений ним період, а довідка, на яку він посилається, не відповідає вимогам офіційного документа, оскільки на ній відсутня дата видачі, при тому, що на дату є посилання про те, що працівник працює по теперішній час, проте по який теперішній час, в довідці не вказано.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із частинами 1, 3, 8 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За змістом пункту 4 розділу XVIІнструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

При цьому, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження (пункт 3 розділу XVIІнструкції).

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із розміру (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 8275876/7, проведеного 11 квітня 2018 року державним виконавцем Петренком М.О., вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 з 1 липня 2016 року по 1 квітня 2017 року, а не як зазначено заявником з 1 березня 2016 року по 1 листопада 2017 року, визначена відповідно до вищевказаних положень, оскільки боржник в цей період не працював і не надав до Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві доказів на підтвердження отримання ним доходів, тому заборгованість визначалася згідно із середньомісячною заробітною платою одного середньооблікового штатного працівника по м. Києву згідно з інформацією Головного управління статистики у м. Києві та квитанціями, якими підтверджувався факт сплати боржником аліментів самостійно в зазначений період.

Заявник з посиланням на частину 2 статті 195 СК України вказував, що на час визначення розміру заборгованості, він працював слюсарем з окладом 3 200 грн., що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_8, відтак заборгованість повинна визначатися із розміру заробітку, який він одержує.

Проте суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги вказану довідку як належний та допустимий доказ офіційного працевлаштування заявника на час визначення розміру заборгованості за аліментами, оскільки вонане відповідає вимогам офіційного документа, а саме на ній відсутня дата видачі, при тому, що на дату є посилання про те, що працівник працює по теперішній час, проте по який теперішній час, в довідці не вказано (зі слів апелянта не працює з 1 грудня 2018року). Отже, дана довідку не могла прийнятися до уваги й державним виконавцем під час проведення оскарженого розрахунку.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, перевіряючи законність дій державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Петренка М.О., пов'язаних із проведенням розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, перевірив відповідність його дій положенням Закону України «Про виконавче провадження» та статті 195 СК України, у зв'язку з чим правильно вказав про відсутність правових підстав для зобов'язання державного виконавця вжити заходів для видачі довідки про відсутність у ОСОБА_3 заборгованості за аліментами відповідно до виконавчого листа № 2-6465, виданого 14 січня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги в оскарженій заявником частині у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко