Справа №489/1795/18
Провадження №2/489/1478/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 червня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 37 будинком № 49/1 по вулиці Космонавтів в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте не проживають в вищезазначеній квартирі, Відповідачі не беруть участі в утриманні житла, не сплачують комунальні послуги. Однак реєстрація відповідачів за адресою не дає можливості позивачу реалізовувати своє право користування належним чином, шляхом його реалізації.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 37 будинком № 49/1 по вулиці Космонавтів в м. Миколаєві.
Сторони у судове засідання не зявились, неявка належним чином повідомлених сторін про дату, час та місце судового засідання не є перешкодою для розгляду справи за наявними матеріалами.
Від третьої особа надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти позову не заперечує.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1, на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.05.1993 року виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів.
Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» від 19.03.2018 року за вих.. № 132 виданої ОСОБА_2 про те, що вона є власником особового рахунку квартири АДРЕСА_2, та за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_5, та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4.
Відповідно до актів про не проживання виданих житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» та підписаними сусідами за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають з вересня 2014 року (а.с. 5, 6).
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
За таких обставин, оскільки відповідачі не є власниками вказаного будинку, крім того не проживають в спірному будинку, витрати на його утримання не несуть, за комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що факт реєстрації відповідачів в будинку позивача порушує його права як власника, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 37 будинком № 49/1 по вулиці Космонавтів в місті Миколаєві.
Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: м. Миколаїв, вул.. Проїзд «А», буд. 2, паспорт серії ЕО 855852, виданий Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області, від 05.09.2000 року.
Представник позивача: ОСОБА_6, мешкає за адресою: АДРЕСА_4.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Третя особа: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕО 317918, виданий Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області, від 15.05.1997 року.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста Миколаєва.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва - ОСОБА_7
Повний текст судового рішення складено «08» червня 2018 року.