ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1095/18
Провадження №2/477/632/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області,

про визначення додаткового строку

для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, померлого 06 лютого 2017 року, терміном у три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що 06 лютого 2017 року помер її батько ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Галицинове Вітовського району Миколаївської області по вул. Садовій, 39, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_8. У встановлений законом строк вона не звернулась з заявою про прийняття спадщини, оскільки у неї, як громадянки ОСОБА_9 Федерації, не було закордонного паспорту та вона не мала змоги виїхати до України. Крім цього вказала, що у звязку з трагічними подіями, що склалися між Україною і ОСОБА_9 Федерацією співробітникам-громадянам АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом», менеджером якої вона є, було обмежено виїзд на територію України, а також вона мала надмірну зайнятість на роботі. Звернувшись 18 травня 2018 року через представника до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку звернення з такою заявою.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім обставин, викладених у позовній заяві, суду пояснив, що позивач перебувала в період шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини у довгострокових відрядженням в межах території ОСОБА_9 Федерації, як працівник АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом», а тому не мала можливості прибути в Україну чи до нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що вона є спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_6, яка є її рідною матірю. Крім цього, вона в силу закону, прийняла спадщину після смерті свого рідного брата ОСОБА_7. Вважала, що рідну дочку померлого ОСОБА_7 не можна позбавляти спадщини, оскільки її племінниця, позивач по справі, пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин.

13 вересня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається не визнання позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач ОСОБА_3 у відзиві зазначив, що вказані у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, спадкоємцем якого він є, не є поважними та обєктивними, оскільки відсутні будь-які причини, що повязані з обєктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця. Позивач не здійснила дій, направлених на прийняття спадщини в шестимісячний строк.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, крім обставин, які зазначені у відзиві на позовну заяву пояснив, що він особисто за дорученням позивача 23 лютого 2017 року звертався до нотаріуса з метою засвідчення вірності копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та передав завірену копію сестрі, яка в свою чергу надіслала його позивачу до ОСОБА_9 Федерації.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, додатково пояснила, що причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є неповажними та надуманими. Позивач, протягом часу прийняття спадщини, мала змогу звернутися до будь-якого нотаріуса за місцем проживання чи написати власноручно заяву про прийняття спадщини та надіслати її в Україну. Вказала, що згідно інформації з сайту організації де працювала позивач, а також сайту «ФНС Росії», основним видом діяльності АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом» є підготовка кадрів вищої кваліфікації, тобто вказана організація не є режимним обєктом і позивач не була обмежена у праві виїзду до України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника та ухвалення рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступні слова представника позивача, відповідачів та представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

08 лютого 2017 року помер ОСОБА_7, що обєктивно підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №266244 від 10 серпня 2017 року, виданого Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.56).

Згідно свідоцтва про народження від 30 листопада 1989 року, позивач ОСОБА_6 є дочкою померлого ОСОБА_7 (а.с.7).

18 травня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області через свого представника ОСОБА_2 з заявою про надання письмового розяснення чинного законодавства з питання неможливості оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_7 (а.с.64).

Листом від 18 травня 2018 року №565/02-14 Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області повідомила позивача про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

Зі змісту спадкової справи №88/2017 до майна померлого 06 лютого 2017 року ОСОБА_7 вбачається, що 04 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, померлого 09 лютого 2017 року, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 (а.с.51).

Зазначена заява поштою була направлена до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, яка зареєстрована 09 серпня 2017 року за реєстровим номером 241.

Згідно довідки Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29 серпня 2017 року №523-04-08 на день відкриття спадщини разом з спадкодавцем була зареєстрована та проживала відповідач ОСОБА_5 (зворотна сторона а.с.58).

Державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області у листі від 21 вересня 2017 року №1056-02-14 повідомлено відповідачу ОСОБА_3, що крім нього, спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 є рідна сестра ОСОБА_5.

У відповідності до частини 1 статті 1269 ЦК України, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач на день відкриття спадщини з спадкодавцем постійно не проживала та не була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29 серпня 2017 року №523-04-08.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно розяснень, які містяться вПостанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини обставину не можливості прибути в Україну оскільки вона, як громадянка ОСОБА_9 Федерації, не мала закордонного паспорту та, працюючи менеджером АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом», та у звязку з трагічними подіями, що склалися між Україною і ОСОБА_9 Федерацією, їй було обмежено виїзд на територію України. Поважними причинами позивач зазначила також й надмірну зайнятість на роботі та довгострокові відрядження в межах території ОСОБА_9 Федерації.

Згідно з частинами 14 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обовязок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як передбачено статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Представником позивача не доведено належними та допустимими доказами відсутність у позивача закордонного паспорту громадянина ОСОБА_9 Федерації для виїзду за кордон, а також наявність у позивача будь-яких міграційних обмежень щодо перетину державного кордону ОСОБА_9 Федерації та України.

Вказана обставина розцінюється судом як припущення позивача, в той час, як судове рішення не може ґрунтуватися на будь-яких припущеннях.

Згідно довідки від 22 травня 2018 року №25 позивач працює а АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом» з 12 січня 2015 року на посаді менеджера відділу бізнес-компетенцій Блоку функціональних компетенцій (а.с.9).

Як вбачається з загальновідомої інформації з офіційного веб-сайту «ФНС Росії», основним видом діяльності АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом» є підготовка кадрів вищої кваліфікації (а.с.101-107).

Доказів, що АНО «ОСОБА_10 Держкорпорації «Росатом» є режимним обєктом, на діяльність якого поширюється обмеження прав працівників на виїзд за кордон, сторонами не надано.

Не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні посилання позивача та її представника на надмірну зайнятість позивача на роботі та її довгострокові відрядження в межах території ОСОБА_9 Федерації.

Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Мінюсті України 22 лютого 2012 року за №282/20595, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Отже, чинне національне законодавство не вимагає особистої присутності спадкоємців для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки таке прийняття можливе, як через представника, так і шляхом надсилання відповідних заяв поштою.

На переконання суду, протягом часу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, померлого 06 лютого 2017 року, тобто з 06 лютого 2017 року по 06 серпня 2017 року, позивач мала обєктивну можливість звернутися до будь-якого нотаріуса за місцем свого проживання, для нотаріального посвідчення справжності її підпису у заяві про прийняття спадщини для подальшого надсилання такої заяви до органів нотаріату України.

При цьому, факт звернення позивача ОСОБА_6 16 квітня 2018 року до нотаріуса міста Москви для посвідчення довіреності, якою вона уповноважила свого представника представляти її інтереси в органах нотаріату та судах, свідчить про її обізнаність щодо можливості оформлення спадщини через представника (а.с.11).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_6 не була обмежена в праві надіслати поштою заяву про прийняття спадщини, складену нею без посвідчення справжності її підпису.

На думку суду, наведені позивачем та її представником у судовому засіданні причини пропуску строку для прийняття спадщини є недоведеними та не можуть бути визнані поважними, з огляду на приписи частини 3 статті 1272 ЦК України.

Суд не приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_5, оскільки таке визнання порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Ураховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі через його необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_6, паспорт громадянина РФ 22 09 446653, виданий 25 грудня 2009 року підрозділом №520-014, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 Федерація;

відповідач ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2;

відповідач ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3;

третя особа Вітовська державна нотаріальна контора, 54050, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314, код в .

Повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО