ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №586/587/18

Номер провадження 22-ц/788/1493/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та представника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області - Міснік В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на ухвалу Середино-Будського районного суду Сумської області від 14 червня 2018 року в складі судді Темірова Ч.М., постановленої у м. Середина-Буда, повний текст якої складений 14 червня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2018 року начальник Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи подання, посилався на те, що на примусовому виконанні у Ямпільському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження № 40675862 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 жовтня 2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди буде влаштована дитина, починаючи з 19 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по аліментам станом на 01 травня 2018 року становить 49719 грн 12 коп.

Посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій було встановлено, що боржниця за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає, її місцезнаходження невідоме, майна, на яке згідно із законом може бути звернено стягнення, у власності боржниці виявлено не було, тому заявник просив суд постановити ухвалу про оголошення розшуку боржниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, останнє місце проживання якої значиться у АДРЕСА_1, яка має несплачені боргові зобов'язання у сумі 49719,12 грн та місцезнаходження якої не відоме.

Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 14 червня 2018 року у задоволенні подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, відмовлено.

Вказану ухвалу суду Ямпільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги подання у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що право на звернення до суду з поданням про оголошення розшуку боржника виникає у державного виконавця виключно у випадку доведеності ним факту умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки така підстава не передбачена законом. У той же час, як вказав заявник, сама боржниця не повідомляла відділ державної виконавчої служби про зміну місця проживання, що на його думку свідчить про ухилення її від виконання рішення суду. Також заявник послався і на те, що документи виконавчого провадження направлялись боржниці простою кореспонденцією, а рекомендовані листи повертались до відділу з відміткою «не проживає». Крім того, в апеляційній скарзі наголошується на тому, що суд не повідомив виконавчу службу про дату і час розгляду справи за їх поданням.

Від боржниці ОСОБА_3 в установлений судом строк відзив не надходив, письмові заперечення на апеляційну скаргу також.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Міснік В.М. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Ямпільському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавче провадження № 40675862 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 жовтня 2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь тієї юридичної або фізичної особи, куди буде влаштована дитина, починаючи з 19 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2).

Постановою в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Середино-Будського районного управління юстиції від 07 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 3).

За інформацією Державної фіскальної служби про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями щодо боржниці ОСОБА_3, платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; інформація стосовно боржниці щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с. 6, 7).

Як повідомив Пенсійний фонд України на запит державного виконавця, інформація про ОСОБА_3, як отримувача пенсії, а також про її працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами чи про останнє місце роботи в Пенсійному фонді відсутня (а.с. 8, 9).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо боржниці ОСОБА_3 відсутні (а.с. 11).

Відповідно до листа Ромашківської сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 27 квітня 2018 року за № 171 ОСОБА_3 дійсно зареєстрована в с. Ромашкове, але на території сільської ради не проживає з 2014 року і місце її проживання невідоме (а.с. 10).

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 24 травня 2018 року заборгованість боржниці по аліментам станом на 01 травня 2018 року складає 49719 грн 12 коп. (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції послався на відсутність для цього підстав, оскільки, як вказав суд, державним виконавцем не доведено факту ухилення боржниці від виконання рішення суду щодо стягнення аліментів.

Однак, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції щодо мотивів відмови у задоволенні подання колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 1, пункту 2 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 10 вищевказаного Закону визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним із яких є розшук боржника.

Відповідно до частини 1 статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Як передбачено частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для звернення державного виконавця до суду з поданням про оголошення розшуку боржника є саме відсутність відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а не доведеність факту ухилення боржника від виконання рішення суду, як помилково вважав суд першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що перш ніж звертатись до суду, державний виконавець повинен самостійно вжити заходів щодо встановлення місця проживання боржника.

Однак, на думку колегії суддів, державним виконавцем не доведено належними і допустимими доказами обставин того, що перед зверненням до суду з поданням про оголошення розшуку боржниці ним були вжиті ефективні, своєчасні та у повному обсязі виконавчі дії.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів надсилання боржниці ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 листопада 2013 року, що би свідчило про те, що їй відомо про відкриття виконавчого провадження та що вона викликалась до відділу державної виконавчої служби. У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на момент відкриття виконавчого провадження боржниця ще проживала за місцем її реєстрації, оскільки, як повідомила Ромашківська сільська рада, ОСОБА_3 не проживає в с. Ромашкове з 2014 року.

У зв'язку із зазначеним, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що сама боржниця не повідомила виконавчу службу про зміну місця її проживання, так як відділ ДВС не довів обставин про її обізнаність щодо відкриття відносно неї виконавчого провадження.

Крім того, у доданих до апеляційної скарги копіях документів відсутні докази направлення боржниці копій постанов від 15 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та оголощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25).

Доводи апеляційної скарги про те, що до відділу державної виконавчої служби повертались тільки ті листи, які направлялися рекомендованими поштовими відправленнями, а направлені простою поштою - не повертались, не заслуговують на увагу колегії суддів стосовно задоволення апеляційної скарги, адже відповідно до п. 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року за № 270, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання, тобто, і прості поштові відправлення також мають повертатись у вказаних випадках.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що складений 24 травня 2018 року акт державного виконавця про те, що боржниця за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає і місце її проживання невідоме, не містить відомостей про те, що державний виконавець виїжджав за зареєстрованим місцем проживання боржниці ОСОБА_3 з метою встановлення факту її відсутності за місцем проживання (а.с. 13).

Таким чином, у зв'язку з ненаданням державним виконавцем достатніх і достовірних доказів щодо відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржниці, відсутність відомостей про її примусовий привід до органу виконавчої служби, а також у зв'язку з відсутністю відомостей про те, що боржниці було відомо про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого вона викликалась до відділу державної виконавчої служби, тобто, у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, які підтверджували б вичерпність вжитих виконавчою службою заходів, тому, на думку колегії суддів, у задоволенні подання начальника Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про оголошення розшуку боржника необхідно відмовити, але з інших підстав, ніж вказано в ухвалі суду першої інстанції від 14 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, коли суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби про оголошення розшуку боржника, але мотиви відмови не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, тому мотивувальну частину ухвали суду від 14 червня 2018 року необхідно змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

В іншій частині ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги, в тому числі, щодо неповідомлення відділу ДВС про час ї місце розгляду справи в суді першої інстанції, її не спростовують.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, ч. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

Мотивувальну частину ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області від 14 червня 2018 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина