Справа №466/3443/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар судового засідання Мисько С.М.

за участю: представника позивача ТзОВ»Євро Пауер» Ополонець І.Р.,

та представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача -

ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» Гомзяк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 19, ) до ОСОБА_3 АДРЕСА_1), ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (79005, м. Львів, вул. Вороного, 9) про захист ділової репутації та спростування інформації, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Євро Пауер» звернулось до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 та ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» про захист ділової репутації та спростування інформації. Вказані вимоги мотивує тим, що 15.03.2018 року ОСОБА_3 на АЗС під торговим знаком «БРСМ-НАФТА» за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 116г, в бак свого автомобіля Fiat Doblo (НОМЕР_1) заправив 47 л. дизельного пального, яке на його думку було неякісним та призвело до поломки автомобіля. У зв'язку з цим, без будь-яких підтверджуючих висновків неякісного дизельного пального на АЗС чи відповідної експертизи, не розібравшись у ситуації, ним було поширено в соціальній мережі Facebook інформацію, з якої вбачається, що саме дизельне пальне, яке замерзло в баку його автомобіля стало причиною поломки. ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефір телеканалу «ZIK», що належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», в рубриці новин ІНФОРМАЦІЯ_2» вийшов відеосюжет, з участю ведучої телеканалу, відповідача ОСОБА_3 та начальника структурного підрозділу АЗС «БРСМ-НАФТА» ОСОБА_7. З даного відеосюжету вбачається, що ОСОБА_3 заправився на одній з АЗС міста, після чого його автомобіль поламався, і як зазначає ОСОБА_3 він підозрює, що причиною такої поломки стало неякісне дизельне пальне. В подальшому у відеосюжеті зазначено, що для з'ясування причин несправності його автомобіля були взяті проби дизельного пального з баку поломаного автомобіля та резервуару АЗС, на якій він заправляв свій ТЗ. Вказані відібрані зразки дизельного пального було відвезено до лабораторії для аналізу та з'ясування чи дійсно несправність автомобіля спричинило саме неякісне пальне на АЗС. Ведучою даного сюжету було зазначено, що про результати даного дослідження лаборанти повідомлять до кінця тижня. Вказаний відеосюжет був поширений у мережі Інтернет на сайті відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також на Інтернет-сайті «Youtube». Крім цього, відповідач ОСОБА_3 поширив вказане посилання у соціальній мережі Facebook. Таким чином, позивач вважає, що зазначена інформація була поширена на телебаченні та в мережі Інтернет серед необмеженого кола осіб. Позивачем було скеровано лист до ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» з вимогою реалізувати право на відповідь щодо даної інформації та видалення даного відеосюжету з мережі Інтернет, а також просив надати копію даного відеосюжету та витягу із журналу обліку передач, однак відповіді не отримав.

Відтак, позивач вважає, що поширена інформація є негативною та недостовірною, такою, що зачіпає законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер», оскільки містить твердження про реалізацію неякісного дизельного пального, а будь-які докази та підстави озвученої інформації про неякісне дизельне пальне відсутні. Зокрема, випробувальною лабораторією ПП «ЗАХІД-ІНОС», якій були надані зразки на дослідження, надано висновки, відповідно до яких якість дизельного пального відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови». Просить позов задовольнити: визнати недостовірною, такою, що принижує їх ділову репутацію, інформацію поширену в соціальній мережі Facebook, в ефірі телеканалу «ZIK», що належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», в рубриці новин ІНФОРМАЦІЯ_2» у вигляді відеосюжету; зобов'язати відповідачів спростувати вищезазначену недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена; зобов'язати відповідачів видалити недостовірну інформацію з мережі Інтернет та стягнути сплачений судовий збір.

Представником відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, виходячи з наступного. Характер висловлювань ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» містять припущення, а не ствердження, не вказують на будь-які конкретні факти чи обставини. Висловлювання являються критикою та оцінкою дій позивача. Оскільки, в спірному сюжеті «ІНФОРМАЦІЯ_3» відсутня недостовірна інформація, а за висловлювання оціночних суджень ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» не можна притягнути до відповідальності,то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, вважає, що позивачем не доведено наявності заподіяної шкоди його правам та інтересам. В матеріалах справи також відсутні докази, де вказано використання зображення аналогічного /подібного/схожого з торговою маркою «РРСМ НАФТА» за свідоцтвом на знак для товарів і послуг №192701 від 27.120.2014 р., та ніші торгових марок, які знаходяться в сюжеті. Жодних правовстановлюючих документів на зображення стелли АЗС - патенту, адреси електронної адреси сайту, що на думку позивача ідентифікують конкретну АЗС саме позивачем не надано. Оскільки, позивач з незрозумілих причин опустив у позові наявність у сюжеті представника АЗС ОСОБА_8, який надав позицію АЗС щодо описаних у сюжеті подій - хронометраж близько 2 хв. 10 сек., відтак, вважає, що у сюжеті дотримані вимоги принципу збалансованості.

У відповідь на відзив представник позивача ТОВ «Євро Пауер» - ОСОБА_9 зазначив, що поширену інформацію не можна вважати оціночними судженнями, оскільки така інформація містить фактичні дані, ствердження та вказує на конкретні обставини. Зазначає, що з відео сюжету чітко зрозуміло, що даний сюжет стосується саме мережі АЗС ТОВ «Євро Пауер» під знаком «БРСМ НАФТА». Внаслідок чого, даний сюжет прямо порушує права та інтереси позивача, що здійснює свою діяльність на даній АЗС за адресою: вул. Городоцька, 116 г на підставі договору оренди від 02.08.2017 року №02/08-17 та ліцензійного договору на використання знаку «БРСМ-НАФТА» №09/08/17-1 від 09.08.2017 року, а озвучена інформація у відеосюжеті про неякісне дизельне пальне на АЗС не знайшло свого підтвердження та спростована відповідними протоколами випробувань. Вважає, що негативна інформація про невідповідність якості пального на АЗС позивача впливає безпосередньо на думку потенційних клієнтів мережі АЗС.

Відповідачем ОСОБА_3 також надано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Поширена інформація не підлягає до спростування, оскільки є оціночними судженнями. Характер його висловлювань, спростування яких є предметом позовних вимог містять припущення, а не ствердження, оскільки не вказують на будь-які конкретні факти чи обставини. Вважає свої висловлювання виключно критикою, оціночними судженнями та припущеннями. Зазначає, що вказані твердження не містять жодних посилань на конкретних осіб, які є учасниками будь-яких його відносин із позивачем, в т.ч. на позивача як учасника спірних правовідносин, вжиті без ідентифікації, підтвердження інформації щодо його припущень про неякісне пальне, так як використано такі мовні засоби як «підозрює», «аби перевірити» - що однозначно підтверджує виключно суб'єктивний характер припущень про події, які могли мати місце - про якість того чи іншого пального, без вказівки на позивача, так і про сумнів у наявності причинно-наслідкового зв'язку між заправкою пальним та поломкою автомобіля. Наголошує на тому, що позивачем не доведено наявності заподіяної шкоди його правам та інтересам. Вказує, що жодних правовстановлюючих документів на зображення стелли АЗС - патенту, електронної адреси сайту, на думку позивача ідентифікують конкретну АЗС саме з позивачем не надано. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини просить у задоволенні позову відмовити.

В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» - ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що вже з самого заголовку сюжету «ІНФОРМАЦІЯ_3» побудований з використанням мовно-стилістичних засобів алегорії та метафори, які підміняють первинне смислове значення на переносне. Звертає увагу суду на те, що позивач опустив у позові присутність у сюжеті представника АЗС ОСОБА_8, який надав позицію АЗС щодо описаних у сюжеті подій.

Представник позивача ТзОВ «Євро Пауер» - ОСОБА_2, який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Голосіївського районного суду м.Києва, позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснення надав, аналогічні викладені в відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладені в відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

За правилами ст.ст.297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У відповідності до ЗУ «Про інформацію» в системному аналізі вбачається, що коли мова йдеться про спростування інформації, поширеної у ЗМІ, весь інформаційний масив слід поділяти на наступні категорії: власне інформацію (фактичні дані) та оціночні судження.

З аналізу даної норми закону вбачається, що інформація по своїй суті повинна містити певні факти, на основі яких можна робити висновки та приймати рішення.

При цьому даним Законом дано визначення поняттю оціночним судженням, що у відповідності до ст.30 Закону України «Про інформацію» вказує, що оціночним судженням, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, оціночні судження, на відміну від інформації не містять в собі фактів та не несуть в собі навантаження, оскільки носять оціночний характер та є по своїй природі судженням з того чи іншого приводу.

Законодавцем між даними поняття проведено чітку грань, з метою надання зокрема журналістам (авторам) засобам інформації в умовах побудови демократичної, розвиненої держави з пріоритетом розвитку саме європейських принципів розуміння суспільства, свободи слова та поглядів, що виключає відповідальність автора, на відміну від подання та висвітлення відповідних фактів, які відповідають дійсності, що тягнуть за собою наслідки.

При цьому, слід вказати про те, що оціночні судження по своїй природі спрямовані на загал та на сприйняття аудиторією, загалом даної інформації, а інформація, це фактичні дані, які тягнуть за собою відповідні наслідки та засвідчують певні факти.

Дані висновки суду, знайшли своє відображення у ч.1 ст.30 ЗУ «Про інформацію», де визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Таким чином, оціночні судження не підлягають доведенню їх правдивості, а отже і не підлягають спростуванню При цьому, Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ при винесенні рішень у справах даної категорії посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року (заява № 72713/01) у справі «Українська Прес-Груп проти України» де у п. 41 зазначено, що у своїй практиці суд розділяє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ратифікованою ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР). У пункті 42 визначено, що однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, для оспорюваного висловлювання, залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням , може бути перебільшеним за відсутності будь якого фактичного підґрунття. Тобто, факти можна підтвердити, а підтвердження оціночних суджень є нездійсненим (ухвала від 03.08.2016 року у справі №380/1571/15ц).

Постанова Пленуму ВССУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у п.19 зазначає, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобах масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вони вправі скористатися наданим їй ч.1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону «Про пресу», ст. 65 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У відповідності до п.15 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року визначено поняття недостовірної інформації, за яким недостовірна інформація розуміється, як інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.03.2018 року ОСОБА_3 на АЗС під торговим знаком «БРСМ-НАФТА» за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 116 г, в бак свого автомобіля Fiat Doblo (НОМЕР_1) заправив 47 л. дизельного пального, після чого ним було викладено інформацію в соціальній інтернет - мережі Facebook наступного змісту: «БРСМ-НАФТА та БРСМ ви п*****и та дуже нехороші люди, завдяки яким я витратив 4 години свого часу та купу нервів на те, щоб загнати на сервіс за допомогою евакуатора своє авто, яке заправив на одній із ваших АЗС вашим космічним б**** НАДЗВИЧАЙНО а********** наномегазимовим дизельним паливом (типу тим дорожчим), чек про підтвердження заправки у мене є, всі необхідні докази для цього теж, півбаку вашого замерзлого г**** у мене в авто. Завтра зразки вашого палива із відео підтвердженням я куплю і завезу на експертизу у лабораторію. Так на завершення: я подам на вас до суду! Друзі, прошу Вас максимального репосту ! Фото і відео я скину після позову до суду!»

ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефір телеканалу «ZIK», що належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», в рубриці новин ІНФОРМАЦІЯ_2» вийшов відеосюжет, за участю ведучої телеканалу, відповідача ОСОБА_3 та начальника структурного підрозділу АЗС «БРСМ-НАФТА» ОСОБА_7.

Вказаний відео сюжет був поширений на Інтернет сайті ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації», під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_3 поширено посилання на вказаний відео сюжет з коментарем: «ІНФОРМАЦІЯ_4»… що буде далі?» в мережі Facebook.

02.04.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» скеровано лист №02/2 на адресу ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» з вимогою реалізувати своє право на відповідь щодо даної інформації, видалення даного відеосюжету в мережі Інтернет, а також надати копію даного відеосюжету та витягу із журналу обліку передач у якому фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення даного відеосюжету, назва і тема.

Відповідно до ч.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), у пункті 41 якого зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2 статті 10 цієї Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе.

Суд вважає за необхідне зазначити, що журналістська свобода та громадська діяльність також включають можливість перебільшень або навіть провокацій. Повідомлення новин, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль "сторожового пса суспільства" (див. рішення ЄСПЛ у справі "TheObserverandTheGuardian v. theUnitedKingdom", від 26 листопада 1991 року).

Таким чином, за змістом норми цієї статті Конвенції, свобода слова, преси, виступи та звернення громадських організацій як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини, і втрутитись у процес реалізації особою права на свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію тощо, національна влада може лише у випадках, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно зі ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог позивачем були надані:

1) скрин-копія з мережі Facebook; 2) СD-R диск з відеозаписом новин ІНФОРМАЦІЯ_2» телеканалу «ZIK», що вийшов в ефір ІНФОРМАЦІЯ_1; 3) скрин-копія сайту з відеосюжетом за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5; 4) скрин-копія сайту з відео сюжетом за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6; 5) скрин-копія з мережі Facebook. 6) копія листа №02/2 від 02.04.2018 року; 7) копія опису вкладення у цінний лист та поштового чеку №969; 8) скрин-копія сторінки Інтернет сайту ІНФОРМАЦІЯ_7; 9) копія повідомлення Форми №1; 10) роздруківка з електронного реєстру доменних імен - 2 ст.; 10) зображення АЗС з відео-сюжету; 11) копія договору оренди від 02.08.2017 року №02/08-17; 12) копія ліцензійного договору №09/08/17-1 від 09.08.2017 року; 13) копія чеку №231427 від 06.04.2018 року; 14) копія Протоколу випробувань №28-18 від 23.03.2018 року; 15) копія Протоколу випробувань №29-18 від 23.03.2018 року; 16) копія сертифікату відповідності №UA 1/044/0021429-17, сертифікату відповідності №UA 1.145.0019871-17, паспорту якості № 28/12/2-17 від 28 грудня 2017 року, паспорту №1672; 17) копія наказу про переведення від 28 лютого 2018 року; 18) копія виписки від 01.03.2018 року; 19) копія Статуту ТОВ «ЄВРО ПАУЕР» 2018 року; 20) оригінали описів вкладення у лист та поштові квитанції про відправку позову; 21) оригінали квитанцій про сплату судового збору.

Однак, на думку суду, вказані докази не свідчать про наявність недостовірної інформації, порушення ділової репутації позивача. Останнім під час судового розгляду не доведено, що вказана інформація порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Стаття, на яку посилається позивач, містить оціночні судження, за які законом не передбачена цивільно-правова відповідальність. Журналісти - відповідачі не заперечували факт отримання інформації, яка була покладена в основу публікації, від громадянина ОСОБА_3

Позивач розцінює викладену відповідачами інформацію як неправдиві твердження, які поширюються відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер», яке реалізовує неякісне дизельне пальне.

З огляду на виклад тексту оспорюваної позивачем інформації судом встановлено, що дані, викладені у соціальній мережі Facebook та відеосюжеті не містять фактів, а є по своєму змістовому навантаженню оціночними судженнями, що виключають по своїй природі доведення правдивості даної інформації.

Суд також прийшов до висновку, що у сюжеті були дотримані вимоги принципу збалансованості, оскільки у відеосюжеті наявний коментар представника АЗС ОСОБА_8, який повідомив позицію АЗС щодо описаних у сюжеті подій (хронометраж близько 2 хв. 10 сек.)

Відтак, суд не вбачає порушення цивільних прав позивача, які підлягають захисту у спосіб, про який він просить.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, Закону України «Про інформацію», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 19, ) до ОСОБА_3 АДРЕСА_1), ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (79005, м. Львів, вул. Вороного, 9) про захист ділової репутації та спростування інформації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі опуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско