Справа № 347/1457/17
Провадження № 22-ц/4808/293/18
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника АТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Косівського відділення Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту припинення договору про іпотечний кредит та визнання недійсним доручення про продаж іноземної валюти, за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Косівського районного суду, постановлене у складі судді Сабадаха Б.В. 23 квітня 2018 року в м. Косові,

в с т а н о в и в :

03 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Косівського відділення Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту припинення договору про іпотечний кредит та визнання недійсним доручення про продаж іноземної валюти.

В заяві зазначив, що 25 березня 2008 року уклав з відповідачем договір про надання іпотечного кредиту № IFWWGI на суму 300 000 грн. зі сплатою 15% річних на строк до 25 березня 2018 року.

26 червня 2008 року Банк надіслав йому повідомлення про зміну відсоткової ставки з 15% річних на щомісячну відсоткову ставку 2,09% з 25 липня 2008 року.

Не погодившись з такою зміною відсоткової ставки, він 17 липня 2008 року вручив працівникові Банку відповідного листа.

Посилаючись на те, що він у передбачений ч. 4 п. 8.9 договору семиденний строк повідомив про свою незгоду з новою відсотковою ставкою, що є підставою вважати такий договір розірваним датою, яка була визначена як дата початку дії нової ставки, просив визнати факт припинення кредитного договору.

Крім того, просив визнати недійсним його доручення від 25 листопада 2008 року про продаж іноземної валюти, за змістом якого він доручив Банку продати 47 685,50 доларів США, посилаючись на те, що таке доручення він підписав під примусом, і таке доручення є фіктивним, оскільки у нього не було такої суми іноземної валюти, а тому він не міг доручати її продаж.

Рішенням Косівського районного суду від 23 квітня 2018 року позов задоволено.

Постановлено визнати факт припинення договору про іпотечний кредит № IFWWGI від 25.03.2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в особі Резниченко Лесі Ярославівни та ОСОБА_3.

Визнано недійсним доручення (заяву №1) ОСОБА_3 від 25 листопада 2008 року про продаж іноземної валюти.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт зазначає, що суд не врахував того, що ОСОБА_3 звернувся до суду з пропуском позовної давності, оскільки кредитний договір був укладений у 2008 році, підвищення відсоткової ставки відбулось 25 липня 2008 року і позивач продовжував сплачувати кошти на погашення заборгованості. Тобто, ОСОБА_3 було відомо ще у 2008 році, як він стверджує, про порушення його права. У заяві про перегляд заочного рішення було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідач вважає необґрунтованим висновок суду про припинення договору кредиту у зв'язку з поданням ОСОБА_3 представнику банку листа про незгоду зі зміною розміру відсоткової ставки, оскільки саме за заявою відповідача від 24 листопада 2008 року кредитний договір № IFWWGI від 25.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США, про що укладена додаткова угода від 25.11.2008 року. Розмір кредиту з урахуванням винагороди банку становив 47 685,99 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості.

Крім того, апелянт зазначає, що протягом 2008-2014 років ОСОБА_3 сплачував кошти на погашення кредиту та не мав прострочених зобов'язань, а з березня 2014 року перестав погашати кредит, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду.

Оскільки зобов'язання за договором кредиту не виконані, немає підстав вважати договір припиненим.

Судом невірно застосовано до спірних правовідносин ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», оскільки вказана норма права стосується припинення іпотеки, а не припинення кредитного договору.

Також апелянт не погоджується з висновком суду про недійсність доручення (заяви №1) про продаж іноземної валюти від 25.11.2008 року, оскільки у мотивувальній частині рішення не зазначено підстав та обставин недійсності доручення, та відсутні посилання на норму права щодо підстав недійсності доручення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що до вимог про встановлення факту позовна давність не застосовується.

Також вказав на те, що він у передбачений ч. 4 п. 8.9 договору семиденний строк повідомив про свою незгоду з новою відсотковою ставкою, а отже договір вважається розірваним датою, яка була визначена як дата початку дії нової ставки. А оскільки кредитний договір був припинений 17 липня 2008 року, то і всі наступні додаткові угоди до нього є недійсними, в тому числі і доручення (заява №1) від 25 листопада 2008 року про продаж іноземної валюти. Від виконання зобов'язань за договором кредиту не ухилявся і не ухиляється.

Просив апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у передбачений ч. 4 п. 8.9 договору семиденний строк повідомив про свою незгоду з новою відсотковою ставкою, що є згідно умов договору підставою вважати такий договір розірваним датою, яка була визначена як дата початку дії нової ставки. При цьому суд посилався на ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № IFWWGI на суму 300 000,00 гривень зі сплатою за користування кредитом 15% річних та кінцевим терміном повернення 25.03.2018 року.

Кредит був наданий на поліпшення якості окремого житлового будинку, розташованого за адресою: Івано-Франківська обл., Косівський р-н, місто Косів, вул. Шашкевича, буд. 22. (а.с.4-7).

Згідно п. 8.9 Договору про іпотечний кредит № IFWWGI від 25.03.2008 року, у разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту Договору новим розміром відсоткової ставки, Позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні кредитору, зобов'язується надати на зазначену у Договорі адресу Кредитору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання Кредитором в порядку та терміни, визначені цим пунктом Договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від Позичальника, договір вважається розірваним датою, яка у повідомленні була визначена як дата початку нової ставки. У цю дату Позичальник зобов'язується повернути Кредитору суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором.

26.06.2008 року ОСОБА_3 отримав повідомлення від ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну відсоткової ставки, а саме встановлення відсоткової ставки у розмірі 2,09 % на місяць, з роз'ясненням про право подати у строк не пізніше ніж за сім календарних днів до дати початку дії нової ставки письмове повідомлення про незгоду зі зміненою ставкою (а.с.8).

17.07.2008 року ОСОБА_3 подав на ім'я начальника відділення №1 ЗАТ КБ «ПриватБанк» заяву про свою незгоду щодо зміни процентної ставки (а.с.9).

Однак, 25.11.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит № IFWWGI про надання кредитних коштів шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_2 на строк з 25.11.2008 року по 25.03.2018 року у вигляді строкового кредиту у розмірі 47 685,99 доларів США на споживчі цілі зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 цього договору.

Пунктом 2.1.3. додаткової угоди передбачено, що відповідно до даного Договору Позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договору страхування, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає Банку одержати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договору страхування; здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі Банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені Позичальника на сплату чергового страхового платежу.

Згідно п. 8.1 додаткової угоди станом на 25.11.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № IFWWGI від 25.03.2008 року становив 301 375,44 грн., що еквівалентно 47 685,99 доларів США. (а.с.11-14)

Отже встановлено, що після отримання повідомлення Банку про зміну відсоткової ставки за договором кредиту, ОСОБА_3 не вимагав розірвання договору про іпотечний кредит, а 25 листопада 2008 року уклав додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, за умовами якого була змінена валюта кредиту та відповідно і відсоткова ставка за користування кредитом.

Крім того, з часу укладення договору кредиту до 2014 року ОСОБА_3 сплачував кошти на погашення кредиту, про що він підтвердив у відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи те, що після отримання повідомлення Банку від 26.06.2008 року про зміну відсоткової ставки за договором кредиту ОСОБА_3, хоча і подав заяву про свою незгоду з таким розміром відсоткової ставки, однак ним не були виконанні умови п. 8.9 договору кредиту щодо зобов'язання у такому випадку повернути Кредитору на дату початку дії нової ставки суми кредиту в повному обсязі, винагороди й відсотків за фактичний строк його користування та повністю виконати інші зобов'язання за договором, підстав вважати договір кредиту припиненим згідно п.8.9 Договору немає.

Оскільки немає підстав для визнання договору про іпотечний кредит припиненим, то відсутні підстави і для визнання недійсною додаткової угоди від 25 листопада 2008 року до договору про іпотечний кредит № IFWWGI.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин рішення Косівського районного суду від 23 квітня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що за подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатило 1920 грн. судового збору.

Отже, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1920 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 23 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Косівського відділення Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту припинення договору про іпотечний кредит та визнання недійсним доручення про продаж іноземної валюти відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь АТ КБ «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО № 305299, 1920 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.