Справа № 508/380/18
У Х В А Л А

Іменем України

"31" травня 2018 р. смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Медвєдєвої О.Г.,

за участю секретаря - Мазарак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка справу за заявою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про зміну способу і порядку виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26.04.2007 року , ухваленого по справі № 2-21/2007р. за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_4 « Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини».

21.05.2018 року , згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею призначена ОСОБА_5

21.05. 2018 року ухвалою суду був призначений розгляд заяви ОСОБА_4 на 24.05.2018 року. Але у судове засідання ані заявник, ані представник заявника, що діє за довереністю: ОСОБА_6 - не зявилися.

В судове засідання представник заявника не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду заяви.

Розгляд заяви був перенесений на 31.05.2018 року.

31.05.2018 року у судове засідання заявник не зявився. Від представника заявника надійшла заява з проханням про відкладення судового розгляду, через її зайнятість у іншому судовому процесі у м. Одесі. Однак жодних доказів, щодо наявності цих підстав, до суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 435 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені, та підтвердили свою обізнаність.

Суд вважає за можливе питання про заміну способу виконання рішення вирішити за відсутності учасників справи, які не зявились, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню судом цього питання.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1, зазначено, що в провадженні Миколаївського районного суду Одеської області знаходилась справа, за якою 26.04.2007 року було винесено судове рішення Миколаївського районного суду Одеської області, яким стягнено с заявника , ОСОБА_4 (в заяві зазначено : Гайвенка) , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 (в заяві зазначено: Гайвенка) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 150 гривень, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 19.10.2006 року й до досягнення їм повноліття.

Заявник стверджує, що на виконання своїх батьківських обовязків по утриманню сина ОСОБА_8 він систематично здійснював оплату аліментів. Останні декілька років його майнове становище дуже погіршилося через відсутність можливості працевлаштування (так як він не має спеціальної освіти, мешкає в селі, де не має фактичної можливості отримати роботу). Заявник також зазначає, що мешкає разом з матірю , пенсіонеркою, яка має проблеми зі станом здоровя. Заявник не працює, та не знаходиться на обліку у центрі зайнятості, не отримує жодних доходів та таке інш. Останній час він здійснював продаж свого майна задля здійснення сплати аліментів. Заявник володіє на праві власності земельною ділянкою та згоден передати права власності на земельну ділянку сину з припиненням права на аліменти й зобовязання їх сплати.

На підставі викладеного заявник просить задовольнити його заяву про зміну способу виконання судового рішення.

Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши їх доданими до заяви документами, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_4 « Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини», відповідно до Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2007 року було вирішено: позов ОСОБА_2 задовольнити повністю, ОСОБА_4 позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 150 грн., але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця,починаючи стягувати з 19 жовтня 2006 р. і до моменту досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням « для ведення особистого селянського господарства», категорія земель: « землі сільськогосподарського призначення», вид використання земельної ділянки: « для ведення особистого селянського господарства».

П.15 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля - продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та « б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках визначених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. ОСОБА_4 не є стягувачем по справі.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Статтею 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України,ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Проте,крім того, що відчуження вище визначеної земельної ділянки є дією забороненою законом, задоволення заяви ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення, змінює останнє по суті та самостійно змінить спосіб захисту , передбачений ст.16 ЦК України.

Аналізуючи вказані норми законів України, обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2007 року по справі № 2-21-2007 року.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2007 року по справі № 2-21-2007 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Медвєдєва О.Г.