Справа номер 467/313/18
Провадження номер 22-ц/812/137/18 Головуючий суду першої інстанції - Кірімова О.М.
Категорія 39 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року, ухвалене о 15 год.35 хв. під головуванням судді Кірімової О.М. в приміщенні суду в смт.Арбузинка Миколаївської області, повний текст якого складено 01 серпня 2018 року, за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 пред'явили зазначений позов, який обґрунтовували наступним.

Позивачі вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, який є чоловіком ОСОБА_3 та батьком позивача ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_5, матір'ю якої ОСОБА_3 не є.

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 постійно проживали у квартирі АДРЕСА_2.

У 2009 році ОСОБА_8 у цьому ж будинку була придбана квартира №4.

У 2013 році ОСОБА_8 тяжко захворів, внаслідок чого потребував лікування та постійного догляду, що забезпечували йому позивачі.

Відповідач участі в його догляді не приймала та допомоги не надавала.

У передбачений законом строк позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, де дізналися про те, що із такою заявою також звернулася ОСОБА_5

Посилаючись на те, що відповідач не надавала батькові допомогу в той час, як він потребував її через безпорадний стан, позивачі на підставі ст.1224 ЦК України просили усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_5 подала відзив, у якому вказувала, що їй не було відомо, що її батько потребував сторонньої допомоги та перебував у лікарні. Вона перебувала у доброзичливих стосунках із позивачами та відвідувала батька, який про надання йому допомоги не просив. Наголошувала, що матеріальний рівень її сім'ї є низьким, оскільки вона довгий час була безробітною, доглядала за хворою матір'ю, лікувала сина, який знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Проте, якщо б батько потребував її допомоги, вона б її надала.

Посилаючись на те, що вона не ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року у задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснює, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_5 є доньками ОСОБА_8

23 лютого 1991 року ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_3 уклали шлюб, під час якого 14 жовтня 2009 року ОСОБА_8 була придбана квартира АДРЕСА_1.

За відомостями Арбузинської центральної районної лікарні Миколаївської області ОСОБА_8 перебував на амбулаторному лікуванні з 04 червня 2016 року. У період з 08 по 25 липня 2016 року він перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні, з 03 серпня 2016 року знаходився під постійним наглядом та амбулаторним лікуванням хірурга, призначалися знеболювальні препарати, з 19 жовтня по 03 листопада 2016 року - на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні у зв'язку з проведеною операцією з ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна. ОСОБА_8 потребував постійного стороннього догляду з жовтня 2016 року після проведеної ампутації кінцівки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Згідно з довідкою Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 02.10.2017 р. його поховання здійснила дружина ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина.

01 листопада 2017 року ОСОБА_3 подала нотаріусу заяви про те, що вона не претендує на видачу свідоцтва про право власності на ? частку спадкового майна та відмовляється від належної їй за законом частки спадкового майна після смерті ОСОБА_8 на користь його доньки ОСОБА_7

Того ж дня до нотаріуса звернулася ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8

ОСОБА_5 13 грудня 2017 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Трудова книжка відповідача, довідка з податкової інспекції та довідка з лікарні свідчать, що син відповідача перебуває на обліку у лікаря психіатра. Доходом ОСОБА_5 з 2015 по 2017 рік була орендна плата. Останні два роки вона становила 2128 грн. на рік.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не навели суду даних, які б свідчили про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі відповідно до вимог ст.81 ЦПК України не надали доказів умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, доказів потреби спадкодавця у допомозі відповідача, наявності у відповідача можливості її надати та ухилення від обов'язку щодо її надання, перебування ОСОБА_8 у безпорадному стані через хворобу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Досліджені судом докази свідчать про недоведеність позивачами заявлених позовних вимог, оскільки вони не надали суду доказів одночасного настання обставин, зазначених у ч.5 ст.1224 ЦК України, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, залишити без задоволення, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.