Провадження №2-п/311/24/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду від 21 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,суд,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся представник відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 із заявою про перегляд заочного рішення у якій вказано, що 21 березня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вказане судове рішення було отримане представником заявника 13 листопада 2018 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Заявник не з'явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не знав про таке повідомлення та відповідно його не бачив. Жодного поштового повідомлення, судові повістки до суду йому не надходили та відповідно він не отримував за актуальною адресою реєстрації: 71600, АДРЕСА_1, де він зареєстрований з 03 травня 2012 року. За адресою на яку надсилались судові повістки та копії судових рішень (про відкриття провадження, рішення по суті позовної заяви) відповідач ОСОБА_1 не проживає вже більше шести років, а тому дійсно не міг знати про наявність зазначеної справи з незалежних від нього підстав. Неповідомлення відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 прав, передбачених ч. 2, 3, 6 ст.43 ЦПК України, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного на думку відповідача заочного рішення судом. Що стосується заперечень проти позовних вимог Позивача та доказів, якими вони ґрунтується, представник відповідача зазначає наступне: дійсно, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 29 жовтня 2009 року та останній отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, в позовній заяві зазначено, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Перейшовши за посиланням зазначеному у позовній заяві, було встановлено, що такої сторінки не існує, а командна строка автоматично видає адресу: http://privatbank.ua/terms/, де зазначені Умови та правила надання банківських послуг, проте зовсім інші, ніж ті, що долучені до позовної заяви. Таким чином. Позивач не долучив всі складові Договору між Банком та ОСОБА_1, а саме: «Тарифи Банку». Щодо долучених «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною картою», то зазначений документ не містить підпису ОСОБА_1, який би засвідчив його ознайомлення з Умовами та правилами саме в такій редакції, оскільки долучений документ не містить навіть дати його складання, затвердження, підписання, оскільки підписання заяви відбулось ще 29 жовтня 2009 pоку, то Відповідач заперечує, що саме з цими Умовами та правилами і саме в цій редакції Позивач його ознайомив при виникненні відносин між ними. Що стосується розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 жовтня 2009 pоку, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 31 жовтня 2017 pоку, то цей розрахунок не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерських обліг та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволенні. Так, термін дії картки «Універсальна», яку було надано ОСОБА_1 скінчився в листопаді 2012 року. Відповідно, листопад 2012 року і є кінцевим терміном повернення кредиту, що був наданий ОСОБА_1 позивачем ПАТ КБ «ПриватВанк». До суду із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 06 грудня 2017 року, тобто зі спливом строку давності.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд прийняти заяву про скасування заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 21 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк».

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про перегляд заочного рішення, виходячи із наступних підстав:

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідно до положеньст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

21 березня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вказане судове рішення було отримане представником заявника 13 листопада 2018 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи.

ОСОБА_1 не з'явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не знав про таке повідомлення та відповідно його не бачив. Жодного поштового повідомлення, судові повістки до суду йому не надходили та відповідно він не отримував за актуальною адресою реєстрації: 71600, АДРЕСА_1, де він зареєстрований з 03 травня 2012 року. За адресою на яку надсилались судові повістки та копії судових рішень (про відкриття провадження, рішення по суті позовної заяви) Відповідач не проживає вже більше шести років, а тому дійсно не міг знати про наявність зазначеної справи з незалежних від нього підстав.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області, яка міститься в матеріалах цивільної справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 жовтня 2000 року по теперішній час, проте зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки з 07 жовтня 2000 року по 03 травня 2012 року Відповідач був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а з 03 травня 2012 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2.

Саме у зв'язку із тим, що всі повідомлення та повістки надсилались судом на адресу, де Відповідач не проживав та не був зареєстрований, останній не мав змоги їх отримати, і саме тому в матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення листів.

Оскільки судова повістка не надходила і особисто Відповідачу не вручена, тому він не з'являвся на судові засідання та не повідомляв суд про причину своєї неявки, оскільки навіть не знав про наявність позовної заяви та судового розгляду.

Неповідомлення Відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 прав, передбачених ч. 2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного на думку відповідача заочного рішення судом.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Перейшовши за посиланням зазначеному у позовній заяві, було встановлено, що такої сторінки не існує, а командна строка автоматично видає адресу: http://privatbank.ua/terms/, де зазначені Умови та правила надання банківських послуг, проте зовсім інші, ніж ті, що долучені до позовної заяви.

Позивач не долучив всі складові Договору між Банком та ОСОБА_1, а саме: «Тарифи Банку». Щодо долучених «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною картою», то зазначений документ не містить підпису ОСОБА_1, який би засвідчив його ознайомлення з Умовами та правилами саме в такій редакції, оскільки долучений документ не містить навіть дати його складання, затвердження, підписання, оскільки підписання заяви відбулось ще 29 жовтня 2009 pоку, то Відповідач заперечує, що саме з цими Умовами та правилами і саме в цій редакції Позивач його ознайомив при виникненні відносин між ними.

Відповідач заперечує наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29 жовтня 2009 pоку, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 31 жовтня 2017 pоку, оскільки розрахунок не може підтверджувати існування боргу, він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерських обліг та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 21 ьерезня 2018 року підлягає скасуванню з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати заочне рішення від 21 березня 2018 року в цивільній справі №311/3267/17 (провадження №2/311/144/2018) за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Призначити розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 25 січня 2018 року на 09.30 годину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Носик