АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Одеса

справа №521/20195/17

провадження №22-ц/785/5162/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В.,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (стягувач), ОСОБА_4, ОСОБА_5 (боржники),

представник божника - ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року у складі судді Мазун І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_7 (далі- державний виконавець УВДВС ПВР ГТУЮ в Одеській області, державний виконавець) звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_4

Зазначала, що на виконанні в УВДВС ПВР ГТУЮ в Одеській області, перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/19190/14-ц, виданого 21 червня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі- ПАТ «Марфін Банк») заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 7937,68 доларів США та 1 628 571,43 грн.

Посилалась на те, що в процесі вжитих нею заходів примусового виконання майна, належного ОСОБА_4, не виявлено, грошові кошти для відшкодування суми заборгованості на його рахунках відсутні, що боржник:

-отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте на виклики державного виконавця не з'являється;

-жодного разу ним не було надано інформації про сплату боргу;

-ухиляється від виконання судового рішення та самостійно ним кошти перераховані не були.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року подання державного виконавця задоволено.

Встановлено тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до моменту фактичного виконання ним зобов'язань згідно виконавчого листа № 522/19190/14-ц, виданого 21 червня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси.

Судове рішення мотивоване тим, що боржник ОСОБА_4 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте рішення суду про стягнення боргу не виконав та будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснив.

В апеляційній скарзіОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволені подання державного виконавця.

Незаконність ухвали суду апелянт мотивував порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не встановлено, а державним виконавцем не доведено наявність факту його ухилення від виконання рішення суду, що сам по собі факт невиконання у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання покладених на боржника зобов'язань не може бути підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

Державний виконавець та представник стягувача, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, клопотання про поважність причин неявки в суд не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представник боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що є правові підстави для обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду і вважає його таким, що не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в УВДВС ПВР ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП №54410949, відкрите постановою від 01 серпня 2017 року, з виконання виконавчого листа № 522/19190/14-ц, виданого 21 червня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 587 937,68 доларів США та 1 628 571,43 грн.

В п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2017 року державним виконавцем боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно для виконання рішення суду та попереджено про наслідки його невиконання (а.с.6-7).

Копія постанови у той же день направлена ОСОБА_4 для самостійного виконання у 7-денний строк та отримана ним особисто 06 вересня 2017 року, проте залишена без реагування.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом. При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець має право звернутись до органу, який видав виконавчий документ з клопотанням про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Наявність у особи невиконаних зобов'язань, що покладені на нього судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст.6) одним і заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На момент звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року зі змінами (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом п.19 ч.3ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

На момент звернення до суду з подання факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем була проведена низка заходів з примусового виконання рішення з метою виконання останнім зобов'язань за рішенням суду, а саме:направлено запити до відповідних установ стосовно виявлення майна боржника і грошових коштів на його рахунках (а.с.11-25).

Під час проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_4 не знаходиться на обліку в Пенсійному фонді України і пенсію не отримує , за боржником рахунки у банківських установах не значаться, автотранспортні засоби та майно не зареєстровані, за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, відповідно акта державного виконавця майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено (а.с.11- 13).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці у фізичної особи, у зв'язку з чим звернення стягнення на даний об'єкт нерухомості неможливе (а.с.14-25).

Таким чином, обмежуючи тимчасово ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції правильно виходив із того, що боржником рішення суду не виконується, до виконавчої служби боржник не з'являється, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду.

Апеляційний суд зазначає, що у сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання; говорити про щось інше.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які дії щодо виконання зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, при цьому відсутні також докази наявності об'єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду, хоч в будь-якій його частині.

Встановлено, що рішення суду не виконується з серпня 2017 року, у боржника існує кредитна заборгованість у великому розмірі, а саме в сумі 587 937,68 доларів США та 1 628 571,43 грн., про що достовірно відомо ОСОБА_4 з 06 вересня 2017 року, з часу отримання ним копії про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що судом не доведено факт його ухилення від виконання рішення суду до уваги не приймаються , оскільки його свідома бездіяльність свідчить про ухилення від виконання рішення суду, а саме: не подання декларації про доходи, неявка до державного виконавця для пояснень стосовно погашення заборгованості та не надання доказів стосовно невиконання рішення суду з поважних причин.

Боржник проігнорував зобов'язання, покладені на нього державним виконавцем, не надавав йому декларацію та інформацію про місце роботи, доходи, майно.

В суді апеляційної інстанції представник боржника показала, що ОСОБА_4 є підприємцем, проте чому він не виконує рішення суду пояснити не змогла.

Доводи представника боржника про те, що йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження, апеляційний до уваги не бере з підстав ч.1ст.367 ЦПК України, оскільки вказаний довід не містився в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4 знав про відкриття виконавче провадження.

Згідно з ч.1ст.31 Закону України № 1404-VIII копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2017 року була направлена ОСОБА_4, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 01 серпня 2017 року, а тому він вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження. Неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не свідчить про порушення державним виконавцем вимог ст.31 Закону України № 1404-VIII, якою визначено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом 12 березня 2018 року в постанові № 61-894 св 17.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков