Справа № 450/2757/16 Головуючий у 1 інстанції: Місієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5803/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третьої особи відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визнання права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_5 вадима Валентовича, третьої особи відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визнання права спільної сумісної власності відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, що згідно чинного законодавтва належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Вказує, що судом не установлено достатньо повно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, при цьому на порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити первісний позов ОСОБА_2 До ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно установлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1996 року.

У шлюбі народилося двоє дітей донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу подружжя набуло жилий будинок за адресою вул. Спортивна, у с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, згідно договору купівлі-продажу від 24.07.1998 року, який зареєстрований за ОСОБА_3, земельну ділянку у с.Солонка, вул. Спортивна, 20, Пустомитівського району, Львівської області, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.11.2010 року належить ОСОБА_3, будинок у с.Пасіки-Зубрицькі, вул. Л.Українки, 139, Пустомитівського району, Львівської області, свідоцтво про право власності від 20.11.2012 року на який видано ОСОБА_6, земельну ділянку у с.Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №074724 належить ОСОБА_6, земельну ділянку у с.Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №437520 належить ОСОБА_6.

Згідно ст.ст.60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Приписами ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Правовий аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що чоловік та дружина (як в шлюбі, так і після розлучення) мають право на поділ спільно нажитого майна, незалежно від наявності чи відсутності факту порушення права власності.

Законодавець передбачає поділ майна за домовленістю подружжя у добровільному порядку, а у разі відсутності такого вирішення спору судом.

У первісному та зустрічному позовах не наведено фактів відсутності згоди щодо поділу майна подружжя та наявності спору щодо такого поділу.

З матеріалів справи вбачається, що сторони зверталися до суду про затвердження мирової угоди, яку визнали позивачі у зустрічному позові.

Ухвалою від 24квітня 2017 року суд першої інстанції відмовив у визнанні мирової угоди, оскільки сторони вправі укласти відповідні правочини в добровільному порядку, звернувшись до органів нотаріату, сплативши при цьому відповідні збори та платежі, про що повідомлено судом присутніх сторін.

Ухвалою судового засідання від 21 березня 2018 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_3, ОСОБА_7 в особі його законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про затвердження мирової угоди на стадії апеляційного провадження

Суд, суд не вправі підміняти інші державні органи, зокрема, виконувати функції нотаріуса.

Про відсутність спору між сторонами свідчать також подані заяви представника ОСОБА_6 та позивача по зустрічному позову ОСОБА_5 про наполягання на затвердженні умов мирової угоди та у випадку незадоволення такої слухання справи у відсутності даних учасників провадження.

Жодних доказів відмови добровільного поділу спільного майна подружжя учасниками провадження не надано.

Крім того, діти подружжя не є субєктами права на спільне майно подружжя, згідно вимог СК України та ЦК України, яке набуто за час перебування у шлюбі.

Доказів, що майно, яке просять визнати обєктом спільної сумісної власності у зустрічному позові за адресою с.Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області будинок, дві земельні ділянки, було набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є дітьми подружжя, суду надано не було.

Крім того, одна з вказаних вище земельних ділянок, площею 0,1063 га, яка знаходиться за адресою с.Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області та власником якої зазначено позивача ОСОБА_6 була придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки АЕЕ №649130 реєстр. №2324 від 25.10.2001 року, тобто до народження ОСОБА_4 та у час, коли позивачу ОСОБА_5 було 3 роки.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність спору між сторонами та відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене) ОСОБА_3 ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Павлишин О.Ф.

ОСОБА_9