Справа № 371/452/17 Головуючий 1 інстанція - Капшук Л.О.
Проваження № 22-ц/824/2776/2018 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Коритищанське» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Київській області Юзика Олександра Миколайовича, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністрації, ОСОБА_6, Приватне підприємство «Коритищанське» про визнання незаконним наказу про затвердження документації із землеустрою та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року Регіональнийландшафтний парк «Трахтемирів» звернувся до суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що на підставі рішення «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів», прийнятого Черкаською (№14-4 від 26 лютого 2000 року) та Київською (№ 168-10-ХХІІІ від 17 лютого 2000 року) обласними радами, був організований ландшафтний парк «Трахтемирів», який набув статусу об'єкта природно-заповідного фонду місцевого значення відповідно до статей 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п.24 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.4 ч.1 ст.24 ЦК УРСР.

Вказував, що ландшафтний парк «Трахтемирів» у межах Київської області розміщується на території, що розташована на землях Малобукринської та Грушівської сільських рад Миронівського району, і займає площу 5148,7 га.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду. На територіях природно-заповідного фонду забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Вказував, що 01 квітня 2014 року на ім'я відповідача ОСОБА_5 було

- 2 -

зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, відповідно до «Проекту створення Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» та даних «Державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01 січня 2013 року» Міністерства екології та природних ресурсів України земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована на території ландшафтного парку «Трахтемирів».

Крім того факту, що ведення особистого селянського господарства на землях природно-заповідного фонду суперечитиме статусу і завданням ландшафтного парку, оскільки може перешкоджати збереженню його в природному стані як унікального комплексу, а також забезпеченню умов організованого відпочинку населення, такі дії були здійснені з порушенням процедури, встановленої законом.

Зокрема відповідно до листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської ОДА № 05.1-08.3/561 від 02 лютого 2015 року формування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на території ландшафтного парку проведено без погодження з органом виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, що є порушенням п.3 ч.1 ст.186 ЗК України. Виділення ділянки у власність іншої особи призводять до порушення цілісності земель РЛП, що створює загрозу його існування. Вказані порушення можуть перешкоджати створенню умов для ефективного туризму, відпочинку, та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів і об'єктів.

Вважає, що пропустив строк звернення до суду з вимогою про скасування наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 11 березня 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», що став підставою для державної реєстрації права на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, з поважних причин, окільки копію оскаржуваного наказу отримав лише 09 березня 2017 року.

У зв'язку із наведеним, просив поновити строк звернення до суду, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016458 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 індексний номер 20133643, видане Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням Миронівськогорайонного суду Київської області від 07 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держземагенства у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016458 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 індексний номер 20133643, видане Реєстраційною службою Миронівського районного управління

- 3 -

юстиції 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку. Вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, третя особа ПП «Коритищанське» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, щоландшафтний парк «Трахтемирів» як об'єкт природно-заповідного фонду не створений, межі ландшафтного парку в натурі не винесені, зонування немає, а отже відсутні докази про належність спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду. Суд не врахував, що право позивача не є порушеним, бо позивач є іншою особою, яка не має ніякого відношення до рішень Київської і Черкаської обласних рад про утворення ландшафтного парку. Відповідач ОСОБА_5 отримав право власності на земельну ділянку на законих підставах реєстрація його права власності є правомірною. Суд не врахував пропуск позивачем строку позовної давності. Окрім того, є інші судові провадження, в яких встановлено обставини щодо відсутності проекту організації ландшафтного парку і Положення про ландшафтний парк і дані обставини, встановлені судовими рішеннями в інших справах не повинні доводитися при розгляді цієї справи.

Позивач Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів»подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги третьої особи ПП &q?ог;Коритищанське&q? ; є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Скаржник ПП &quan;Коритищанське&qusi;належним чином повідомлене про час розгляду справи, що стверджується розпискою його представника, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції представник Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів&qulo; проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Представник Департаменту екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністраціїв суді апеляційної інстанції вважав рішення суду правильним і законним, а апеляційну скаргу безпідставною.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що не є перешкодою розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що оспорювані наказ ГУ Держземагенства у Київській області і свідоцтво видані з порушенням вимог закону та прав позивача, оскільки надана у власність ОСОБА_5 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 відповідно до «Проекту створення РЛП «Трахтемирів», Державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного

- 4 -

фонду України Міністерства екології та природних ресурсів України, карти-схеми регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» та схеми розташування земельної ділянки розташована в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області і знаходиться на території РЛП «Трахтемирів».

При цьому суд виходив з того, що Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» утворений у встановленому законом порядку, розташований та знаходиться в межах Малобукринської та Грушевської сільських рад Миронівського району та займає площу 5148,7 га і перебуває на обліку територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об'єктів, що перебувають під особливою охороною та включений до ключового елементу Дніпровського коридору Екологічної мережі України.

Відповідно ведення особистого селянського господарства на землях природно-заповідного фонду суперечить цільовому призначенню територій та об'єктів даного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворенню та використання їх природних комплексів та окремих об'єктів, оскільки на територіях природно-заповідного фонду забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних об'єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.5 ст.116 цього Кодексу земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.140 ЗК України припинення права користування земельною ділянкою можливе лише за добровільною згодою користувача або шляхом примусового вилучення у нього земельної ділянки. Згідно ст.149 ЗК України примусове вилучення земельної ділянки без згоди землекористувача можливе лише в судовому порядку за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 27 січня 2014 року № КИ/:01:004/00014814 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області.

- 5 -

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016458 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, надано йому у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області.

08 квітня 2014 року Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 індексний номер 20133642, на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 5263196.

Пізніше спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 09 листопада 2017 року ОСОБА_6

23 листопада 2017 року ОСОБА_6 уклав договір оренди землі № 333, за яким передав в оренду ПП «Коритищанське» земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області строком на 10 років.

29 грудня 2017 року договір оренди землі зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 24271302.

Також, судом встановлено, що Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» був утворений на підставі рішення Київської обласної ради № 168-10-ХХІІІ від 17 лютого 2000 року та рішення Черкаської обласної ради № 14-4 від 26 лютого 2000 року «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів» та набув статусу об'єкта природно-заповідного фонду місцевого значення.

Відповідно до п.1 рішення Київської обласної ради від 17 лютого 2000 року об'єкт природно - заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» організовано у власності АТЗТ «Аграрно-екологічне об'єднання «Трахтемирів» площею - 5148,7 га на землях Малобукринської та Грушівської сільських рад Миронівського району Київської області без вилучення земель у землекористувача.

Згідно даних обліку територій та об'єктів природно-заповідного фонду України Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» в Київській області розташований та знаходиться в межах Малобукринської та Грушевської сільських рад Миронівського району та займає площу 5148,7 га.

08 жовтня 1999 року директором Наукового центру досліджень з проблем заповідної справи затверджено «Проект створення регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів».

Відповідно до пунктів 1.2 - 1.4 Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» ландшафтний парк є природоохоронною, науково-дослідною та еколого-просвітницькою установою, територія й акваторія якої включає природні комплекси й об'єкти, що мають особливу екологічну, історичну і естетичну цінність і які призначені для використання в природоохоронних, наукових, просвітницьких, культурних, обмежено-рекреаційних цілях і для регульованого туризму.

Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» перебуває на обліку територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об'єктів, що перебувають під

- 6 -

особливою охороною та включений до ключового елементу Дніпровського коридору Екологічної мережі України.

Згідно даних «Проекту створення РЛП «Трахтемирів», Державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду України Міністерства екології та природних ресурсів України, карти-схеми регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» та схеми розташування земельної ділянки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, знаходиться на території РЛП «Трахтемирів».

Згідно з ч.ч.1,4 ст.1861 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до вказаного органу за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.1861 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 6 ст.1861 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, на час формування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та винесення оспорюваного наказу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка відноситься до земель природно-заповідного фонду, у власність відповідачу для ведення особистого селянського господарства необхідною умовою було погодження Департаментом як структурним підрозділом Київської обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За повідомленням Департаменту проект землеустрою щодо відведення відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області на території регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» на розгляд до Департаменту не надходив, що у свою чергу свідчить про набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку з порушенням вимог Закону.

Згідно ст.9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території прородно-заповідного фонду можуть використовуватися у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Отже, отримання відповідачем у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду для цілей ведення особистого селянського господарства суперечить вказаним положенням Закону.

Згідно зі ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки

- 7 -

Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст.152 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч.1). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі: шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч.3).

За таких обставин, враховуючи, що спірна земельна ділянка виділена за рахунок земель природно-заповідного фонду, без відповідних згоди та погодження, з порушенням вимог закону суд обгрунтовано задволив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги, щоландшафтний парк «Трахтемирів» як об'єкт природно-заповідного фонду не створений, межі ландшафтного парку в натурі не винесені, зонування немає, а отже відсутні докази про належність спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду не грунтуються на вимогах закону таматеріалах справи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об'єкти, в тому числі регіональні ландшафтні парки.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону регіональні ландшафтні парки можуть перебувати як у власності Українського народу так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

Згідно ч.4 ст.7 вказаного Закону межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Як вище вказувалося в матеріалах наявний проект організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об'єктів регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів», виготовлений у 2001 році Науковим центром заповідної справи Міністерства екології та природних ресурсів України та у встановленому порядку погоджений із Державним управлінням екології та природних ресурсів в Черкаській області Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області, затверджений АТЗТ «АЕО» «Трахтемирів», в якому чітко встановлені межі РЛП «Трахтемирів» (т.1 а.с.17,35-37, 128-130, т.2 а.с.23-24).

Посилання у скарзі на те, що право позивача не є порушеним, бо позивач є іншою особою, яка не має ніякого відношення до рішень Київської і Черкаської обласних рад про утворення ландшафтного парку надумані та безпідставні.

Як вище вказувалося Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» був утворений на підставі рішення Київської обласної ради № 168-10-ХХІІІ від 17 лютого 2000 року та рішення Черкаської обласної ради № 14-4 від 26 лютого 2000 року «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів».

Відповідно до п.1 рішення Київської обласної ради від 17 лютого 2000 року об'єкт природно - заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» організовано у власності АТЗТ «Аграрно-екологічне об'єднання «Трахтемирів» площею - 5148,7 га на землях Малобукринської та Грушівської сільських рад Миронівського району Київської області без вилучення земель у землекористувача.

На підставі вказаних рішень розроблено та затверджено Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів».

За таких обставин посилання скаржника на те, що позивач є іншою особою, яка не має ніякого відношення до рішень Київської і Черкаської обласних рад про утворення

- 8 -

ландшафтного паркубездоказові.

Доводи скарги про правомірність отримання відповідачем ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку не грунтуються на законі.

Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» є об'єктом природно-заповідного фонду, а відтак згідно положень ч.3 ст.1861 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного призначення підлягає обов'язковому погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Судом незаперечно встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розташована на території РЛП «Трахтемирів». Проте всупереч закону проект її відведення не був погоджений у встановленому законом порядку Департамент екології та природних ресурсів при Київській обласній державній адміністрації, що у свою чергу свідчить про неправомірність набуття відповідачем права власності на земельну ділянку природно-заповідного фонду.

Окрім того, отримання відповідачем у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду для цілей ведення особистого селянського господарства суперечить положенням ст.9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», яка не передбачає використання територій прородно-заповідного фонду для таких цілей.

Доводи скарги про те, що суд не врахував пропуск позивачем строку позовної давності колегія суддів вважає необгрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено, що представник позивача про порушення права РЛП «Трахтемирів» дізнався у 2015 році, а у березні 2017 року отримав копію оскаржуваного наказу. До суду позивач звернувся 31 березня 2017 року, що у свою чергу свідчить про дотримання позивачем загального (трирічного) строку звернення до суду за захистом свого права.

Колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні доводи скарги про наявністьінших судових проваджень, в яких встановлено обставини щодо відсутності проекту організації ландшафтного парку та Положення про ландшафтний парк і дані обставини не повинні доводитися при розгляді цієї справи.

Справи, на які посилається скаржник, зокрема № 2а-11527/12/2670 та № 2а/23703290/20112 розглянуті судами в порядку адміністративного судочинства, та не стосуються даного спору. Окрім того, у вказаних адміністративних справах приймали участь інші особи, а саме АТЗТ «Аграрно-екологічне об'єднання «Трахтемирів» та Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області, які не є учасниками даної справи.

Згідно ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

- 9 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Коритищанське» залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: