Справа №488/2388/17 06.06.2018
Справа № 488/2388/17
Провадження № 22-ц/784/965/18
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів Базовкіної Т.М., Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Селіщевої Л.І. об 11 год. 15 хв. в приміщенні того ж суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 7 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії кредитної картки.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 18 702,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 185,51 грн., заборгованість за відсотками - 13 450,47 грн., 3 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 866,80 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 702,78 грн. та судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 7 листопада 2007 року у розмірі 15 002,78 грн. та судовий збір в розмірі 1 283,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі, застосувавши до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 7 листопада 2007 року відповідач звернувся до ПАТ «Приватбанк» із заявою про відкриття банківського рахунку для банківської послуги, а саме кредитної картки та погодився, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Згідно заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 1000 грн. зі сплатою 36% річних на суму заборгованості за кредитом та зобовязався своєчасно погашати кредит та відсотки за користування ним. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с.7).

В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 1200 грн., та 26 січня 2012 року відповідач звертався до Банку про перевипуск кредитної картки щодо обслуговування раніше відкритого банківського рахунку, строк дії якої до грудня 2015 року (а.с.90, 103-105).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з наданої Банком виписки, відповідач з листопада 2007 року користувався кредитними коштами та періодично погашав кредит про, що також не заперечувала його представник (а.с.91-100).

Незважаючи на виконання зобовязань за вказаним договором з боку Банку, позивач свої зобовязання не виконав, та кредитні кошти в повному розмірі не повернув, в звязку з чим Банком нарахована заборгованість.

З розрахунку заборгованості за вказаним договором, який надано позивачем, вбачається, що останній платіж за вказаним договором відповідач здійснив 29 грудня 2013 року, заборгованість по тілу кредиту в повному обсязі на прострочку вийшла 30 червня 2014 року.

Станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 18 702,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом 185,51 грн., заборгованість за відсотками 13 450,47 грн., 3700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 866,80 грн.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про покладення на відповідача обовязку щодо сплати кредитної заборгованості.

Разом з цим визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню судом не враховано наступне.

Так, розраховуючи суму заборгованості позивач застосовував процентну ставку з 01 січня 2013 року з 36% на 30%, з 1 вересня 2014 року з 30% на 34,80%, з 1 квітня 2015 року з 34,80% на 43,20% (а.с.4-6).

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі.

Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Однак вказані Умови не містять реквізитів щодо їх ідентифікування, а саме відсутній їх номер, дата, вказані Умови мають підпис лише керівника Банку (а.с. 8-13).

За вказаних обставин, не можна вважати, що позичальник ОСОБА_3 у справі погодився саме на зазначені Умови надання кредиту, оскільки його підпис на вказаному документі відсутній, а тому встановити що посилання в договорі на відповідні Умови, стосуються саме цих Умов.

Враховуючи, що підпис відповідача на наданому позивачем тексту Умов відсутній, то зміна процентної ставки застосована позивачем є односторонньою її зміною, що заборонено наведеними правовими нормами.

Таким чином, заборгованість за відсотками необхідно нараховувати із застосуванням процентної ставки по 36%, а тому з 30 червня 2014 року по 30 квітня 2017 року за 1035 днів заборгованість становить 196,65 грн.(185,51 х 36%)/360) х 1035 днів).

Правилами ст. 611 ЦПК України, встановлені правові наслідки порушення зобовязання, які встановлені договором або законом, серед яких в тому числі сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

В наданій заяві ОСОБА_3 про надання кредиту нарахування комісії та пені, а також штрафу за порушення неналежного виконання грошового зобовязання не передбачено, а тому нарахування позивачем вказаним сум є безпідставними.

Відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості по комісії та пені у розмірі 3700 грн. суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору не містять обовязку позичальника сплатити комісію.

Разом з тим, судом не враховано, що умовами договору (заявою підписаною відповідачем) не передбачено нарахування штрафу.

Таким чином, розмір заборгованості за період з 30 червня 2014 року по 30 квітня 2017 року становить 382,16 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 185,51 грн. та 196,65 грн. заборгованість за відсотками.

Також вірним є висновок суду про відмову у застосуванні строку позовної давності, оскільки як встановлено, що перебіг строку для погашення тіла кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, який встановлено до грудня 2015 року, а крім того заборгованість по тілу кредиту в повному обсязі на прострочку вийшла 30 червня 2014 року, до суду Банк звернувся у червні 2017 року, тобто в межах трирічного строку.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 382,16 грн.

Згідно довідки Серія 10 ААВ №358031 відповідач з 5 листопада 2014 року є інвалідом другої групи, який відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с.76).

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам - 20% підлягає компенсації ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 320 грн. (1600 грн. х 20%) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ЕО №952472 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 7 листопада 2007 року станом на 30 квітня 2017 року у розмірі 382,16 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 185,51 грн. та 196,65 грн. - заборгованість за відсотками.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 320 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.М. Базовкіна

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 7 червня 2018 року.