Провадження №2-о/592/260/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Клюшник В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання (факту прийняття спадщини) після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.09.2017 року обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2016 року в м. Білопілля Сумської області померла його мати ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина на 50% квартири АДРЕСА_1, у який була зареєстрована і його мати та батько ОСОБА_3, який фактично і прийняв спадщину, але не встиг оформити. 13 вересня 2017 року в м. Суми помер і батько заявника ОСОБА_3, який після смерті дружини і день смерті проживав постійно у АДРЕСА_2. Він як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ним не надано документів про фактичне прийняття спадщини, в звязку з чим він вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Заявник та в судовому засіданні підтримав вимоги заяви і прохає встановити факт постійного проживання заявника з батьком ОСОБА_3, який помер 13.09.2017 року на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2.

Заінтересована особа в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила розглядати відповідно до вимог законодавства.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 17.01.2016 року в м. Білопілля Сумської області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.15), які одружилися 22 червня 1962 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12).

13 вересня 2017 року помер його батько ОСОБА_3 у м. Суми, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №291001 (а.с.13).

З довідки Комунального підприємства «Житловик Білопілля» вбачається, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.10.1978 року і на день смерті бу зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2(колишня 1 Травня), 9, кв.56 (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 (Сумська) у м. Білопілля Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.19).

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6В у судовому засіданні підтвердили, що заявник після смерті матері забрав до себе батька, який не міг самостійно проживати у звязку зі станом здоровя, був прикований до ліжка і син доглядав за ним та поховав його.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК Україниу разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином в судовому засіданні доведено той факт, що заявник ОСОБА_1 по день смерті свого батька ОСОБА_3 постійно проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_4, що обєктивно підтверджується матеріалами цивільної справи, поясненнями заявника, показаннями свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини без встановлення факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5,7,12, 263-265, 293,294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 з 20 січня 2016 року і до дня смерті, 13 вересня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області. .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у розгляді справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми.

Суддя Г.Ю. Корольова