РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі судді Смілянського Є.А., при секретарі судового засідання Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства « Оржиця « до приватного сільськогосподарського підприємства « ПриватАгро « та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі у зв»язку з відсутністю в особи волевиявлення на його укладення та визнання договору оренди поновленим з попереднім орендарем

В С Т А Н О В И В :

Приватне сільськогосподарське підприємство «Оржиця « звернулося з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства « ПриватАгро « та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі у зв»язку з відсутністю в особи волевиявлення на його укладення та визнання договору оренди поновленим з попереднім орендарем.

Позов мотивувало тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована на території Оржицької селищної ради, Оржицького району, Полтавської області площею 3, 5 га кадастровий номер :00:003:0073. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку відповідно серії ПЛ № 011882 від 02.03.2003 року.

ОСОБА_1 01.02.2008 року з ПСП « Оржиця « уклав договір оренди земельної ділянки площею 3, 5 га строком на 5 років, який 04.12.2009 року зареєстровано в Оржицькому відділі ПРФ ДП ЦДЗК за № 69.

ОСОБА_1 01.02.2013 року з ПСП « Оржиця « продовжив договірні зобов»язання шляхом укладення додаткової угоди строком на 5 років.

Позивач взяв на себе зобов»язання провести державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі ( додаткової угоди ), але здійснити реєстрацію в грудні 2014 року не зміг в зв»язку з тим, що договір оренди землі вже був зареєстрований з орендарем ПСП « Оржиця «.

Позивач вважає, що в орендодавця ОСОБА_1 при укладенні договору оренди землі з ПСП « ПриватАгро « було відсутнє волевиявлення з наступних мотивів:

- ОСОБА_1 не бажав припиняти договірні відносини з попереднім орендарем ПСП « Оржиця «;

- ОСОБА_1 жодних пропозицій чи вимог ПСП « Оржиця « щодо припинення договірних відносин після закінчення строку дії договору оренди у 2013 році не заявляв;

- ОСОБА_1 висловив волевиявлення щодо продовження договору оренди землі з ПСП « Оржиця « на майбутнє та погодив всі істотні умови договору оренди землі;

- ОСОБА_1 істотні умови договору оренди землі з ПСП « ПриватАгро « не погоджував;

- ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі з ПСП « ПриватАгро « та акт приймання-передачі земельної ділянки;

- ОСОБА_1 не мав ні волі ні волевиявлення на укладення договору оренди землі з ПСП « ПриватАгро «;

- ОСОБА_1 не мав волі і волевиявлення на передачу земельної ділянки від ПСП « Оржиця « до ПСП « ПриватАгро «;

- ОСОБА_1 не погоджував з ПСП « ПриватАгро « розмір орендної плати та її форми;

- ОСОБА_1 не звертався з заявою до ПСП « Проектант « відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі для перенесення земельної ділянки в натурі на місцевості і ПСП « Оржиця « про її перенесення не було відомо;

- ОСОБА_1 не звертався до ПСП « ПриватАгро « з заявою про укладення договору оренди землі строком на 10 років;

- ОСОБА_1 не уповноважував жодну особу на вчинення підписів від його імені в договорі оренди з ПСП « ПриватАгро « та на додатках до нього, а також на перенесення земельної ділянки в натурі.

Отже, як вважає позивач, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК Украни встановлення судом факту відсутності волевиявлення власника землі на укладення договору оренди землі, тобто підписання договору іншою особою, яку ОСОБА_1 як власник землі не уповноважував діяти від його імені і, враховуючи, що укладення договору оренди з ПСП « ПриватАгро « здійснили таємно від ПСП « Оржиця « і від орендодавця, а також ті обставини, що незаконно здійснено державну реєстрацію, то ці факти свідчать про вчинення підписів не орендодавцем та є правовою підставою для визнання договору оренди недійсним, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України ( постанова від 18.09.2013 року справа № 6-99цс13 ). Оскільки договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, тому позивач вважає, що необхідно і скасувати державну реєстрацію права оренди по договору.

Позивач вважає, що враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України переукладання договору оренди земельної частки ( паю ) після виділення в натурі ( на місцевості ) земельної ділянки і одержання власником земельної частки ( паю ) державного акту на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін, а ОСОБА_1 такого волевиявлення не виявляв та, виходячи з повноважень власника земельної ділянки, він має право самостійно володіти, користуватися і розпоряджатися наданою йому земельною ділянкою.

Наявність договірних відносин з іншим орендарем перешкоджає позивачу здійсненню права оренди. Більш того, оформлений відповідачем акт прийому-передачі земельної ділянки не можна розцінювати в якості належного документу в розумінні ст. 17 Закону України « Про оренду землі «, адже він не містить основного реквізиту дати складання та передачі земельної ділянки, а порушення вимог статті 17 Закону України « Про оренду землі « є самостійною підставою для визнання договору оренди землі недійсним.

Посилаючись на ч. 3 ст. 203 ЦК України позивач прохав визнати договір оренди земельної ділянки укладений 23.07.2014 року ОСОБА_1 з ПСП « ПриватАгро « недійсним в зв»язку з відсутністю в особи волевиявлення на його укладення та визнати поновленим договір оренди додаткову угоду від 01.02.2013 року з ПСП « Оржиця «.

Представник позивача в судове засідання з»явився, позов підтримав в повному обсязі та надав пояснення відповідно обґрунтувань, наданих у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні відмовився від проведення судової почеркознавчої експертизи. Додатково після початку розгляду справи по суті в усному порядку представник позивача доповнив підстави позовних вимог та пояснив, що спірний договір підлягає визнанню недійсним ще й з тих підстав, що існування договірних стосунків між відповідачем ОСОБА_1 та ПСП «ПриватАгро» суперечить приписам ст. 203 та 215 ЦК України, а тому позовні вимоги мають бути задоволені, адже існування ще одного договору оренди землі по одній і тій самій земельній ділянці суперечить інтересам позивача, права якого мають бути поновлені. Також пояснив, що ніяких листів від ПСП « ПриватАгро « з інформацією про укладення ПСП « ПриватАгро « 23.07.2014 року договору оренди землі з ОСОБА_1 ПСП « Оржиця « не отримувало, а про існування вказаного договору дізнався в грудні 2014 року коли намагався зареєструвати речове право на земельну ділянку згідно додаткової угоди від 01.02.2013 року.

Представник відповідача ПСП « ПриватАгро « в судове засідання з»явився, на позов заперечив, пояснивши, що договір оренди землі їхнім підприємством укладено з дотриманням чинного законодавства, зокрема пояснив, що позивач підписував договір оренди землі особисто та прохав відмовити у задоволенні позову. Також пояснив, що єдиною підставою позову є відсутність волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на укладення спірного договору, а зміна предмету та підстав позову після початку розгляду справи по суті не допускається. Також представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності, мотивувавши тим, що 21.08.2014 року ПСП « ПриватАгро « направило ПСП « Оржиця « листа де повідомило, що 23.07.2014 року між ПСП « ПриватАгро « та громадянином ОСОБА_1 зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 3, 50 га кадастровий номер :00:003:0073 та прохали не проводити обробіток вказаної земельної ділянки.

На підставі досліджених доказів, які суд визнає допустимими та належними, встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 011882 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією 02.03.2003 року належить земельна ділянка площею 3,50 га на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області кадастровий номер :00:003:0073.

Між позивачем ПСП « Оржиця « та ОСОБА_1 01.02.2008 року укладено договір про передачу вказаної земельної ділянки в оренду терміном на 5 років. Даний договір зареєстровано в Оржицькому виїзному офісі ПРФ ДП ЦДЗК від 04.12.2009 року за номером 69. Пунктом 8 вказаного договору передбачено право орендаря на поновлення договору на новий строк при умові, що не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії договору, орендар повинен повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Між ОСОБА_1 та ПСП « Оржиця « 01.02.2013 року було укладено додаткову угоду про оренду земельної ділянки площею 3,50 га на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області кадастровий номер :00:003:0073, а саме викладено п. 8 Договору від 01.02.2013 року в наступній редакції: « Договір укладено на п»ять років, до 01 лютого 2018 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.» .

З пояснень представника позивача встановлено, що позивач взяв на себе зобов»язання провести державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі ( додаткової угоди ), але здійснити реєстрацію в грудні 2014 року не зміг в зв»язку з тим, що договір оренди землі вже був зареєстрований з орендарем ПСП « ПриватАгро « про що йому повідомив державний реєстратор. Отже, саме у вказаний період позивач дізнався про порушення, на думку позивача, свого права.

Між ОСОБА_1 та ПСП «ПриватАгро» 23.07.2014 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,50 га на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області кадастровий номер :00:003:0073 строком на 10 років, що підтверджується договором оренди землі від 23.07.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2014 року. Згідно заяви від 23.07.2014 року ОСОБА_1 прохав ПСП « ПриватАгро « укласти договір оренди земельної ділянки на 10 років. Згідно касових ордерів ОСОБА_1 отримав орендну плату за земельний пай за 2016 і 2017 роки. Зазначені документи підтверджують обставину існування договірних відносин між ОСОБА_1 та ПСП « ПриватАгро « та наявність вільного волевиявлення ОСОБА_1 на укладення правочину та його виконання.

Таким чином, реєстрація речових прав ( право оренди ) на земельну ділянку згідно договору ОСОБА_1 та ПСП « ПриватАгро « про оренду землі від 23.07.2014 року відбулася правомірно, адже на цей час в державному реєстрі речове право оренди ПСП « Оржиця « на земельну ділянку ОСОБА_1 не було зареєстроване. Зазначене сталося внаслідок того, що договір оренди землі між ПСП « Оржиця « та ОСОБА_1 від 01.02.2008 року припинив свою дію, а речове право оренди за договором оренди землі між ПСП « Оржиця « та ОСОБА_1 від 01.02.2013 року не було зареєстроване.

Одностороння незгода сторони з реєстрацією пізніше підписаного договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 ЦК України. Відповідно до ст. 214 ЦК України, відмова від двостороннього правочину може відбуватися лише за взаємною згодою сторін.

В той же час вільне волевиявлення ОСОБА_1 відбулося і при укладенні 23.07.2014 року договору оренди землі з ПСП « ПриватАгро «. Зазначена обставина є встановленою на підставі доказів наданих ПСП « ПриватАгро «, а саме заяви ОСОБА_1 до ПСП « ПриватАгро « про укладення договору оренди, укладеним договором оренди землі від 23.07.2014 року та додатками до нього, фінансовими документами, що свідчать про отримання орендної плати. Позивачем не надано жодного доказу на спростування вказаної обставини.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Підстави позову не можна змішувати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду України, який зазначав, що під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними. В свою чергу, від характеру спірних правовідносин залежить правова кваліфікація спору.

Як вбачається з позову, позивач обґрунтовує свої вимоги єдиною підставою: відсутністю вільного волевиявлення відповідача ОСОБА_1 при укладенні спірного договору з ПСП « ПриватАгро «. Інших підстав в позові не наведено. Зміна підстав позову після початку розгляду справи по суті згідно процесуального закону не допускається, тому суд не приймає до уваги усні пояснення представника позивача щодо порушення прав позивача внаслідок укладення відповідачем ОСОБА_1 ще одного договору з ПСП « ПриватАгро «.

Отже, з огляду на підставу та предмет позову суд приходе до переконання, що заявлена в позові підстава не може бути визнана законною та обґрунтованою для визнання спірного договору оренди недійсним.

Позивач також заявив про поновлення договору оренди землі додаткової угоди від 01.02.2013 року з попереднім орендарем ПСП « Оржиця « Зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню з вищезазначених підстав та виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту п. 8 Договору оренди землі від 01.02.2008 року в редакції від 01.02.2008 року « Договір укладено на п»ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.». Як вбачається з додаткової угоди від 01.02.2013 року в пункт 8 Договору оренди землі від 01.02.2008 року внесено зміни та викладено його в такій редакції: « Договір укладено на п»ять років, до 01 лютого 2018 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.». Таким чином, проаналізувавши зміст п. 8 Договору оренди землі від 01.02.2008 року в редакції від 01.02.2013 року можливо зробити висновок, що договір, який укладений 01.02.2008 року строком на п»ять років, закінчує свою дію через десять років, тобто 01.02.2018 року, що не може бути визнано обґрунтованим, адже строк тривалістю п»ять років визначений у п. 8 Договору починається 01.02.2008 року, тому закінчується 01.02.2013 року.

З приводу заяви представника ПСП « ПриватАгро « щодо застосування строку позовної давності судом встановлено, що мається лист ПСП « ПриватАгро « від 21.08.2014 року № 124 яким ПСП « ПриватАгро « повідомляє ПСП « Оржиця «, що 23.07.2014 року між ПСП « ПриватАгро « та громадянином ОСОБА_1 зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 3, 50 га кадастровий номер :00:003:0073 та прохали не проводити обробіток вказаної земельної ділянки. Однак, жодних доказів отримання ПСП « Оржиця « зазначеного листа представник « ПСП « ПриватАгро « суду не надав. Представник ПСП « Оржиця « заперечив отримання такого листа. За таких обставин строк позовної давності не підлягає застосуванню, адже судом не встановлено обставину того, що ПСП « Оржиця « отримало листа, тобто дізналося про реєстрацію речового права на земельну ділянку належну ОСОБА_1 площею 3, 50 га кадастровий номер :00:003:0073 за межами строку позовної давності.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні нормативно-правові акти.

Згідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 1 Закону України « Про оренду землі « оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України « Про оренду землі « договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України « Про оренду землі « укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 25 Закону України « Про оренду землі « орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

За таких обставин, враховуючи підстави позову та необхідність чіткого дотримання процесуального законодавства, суд вважає, що в задоволенні позова слід відмовити.

Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 203 ч. 3, 215 ч. 1, 626 ч. 1, 627 ч. 1, 628 ч. 1, 629, 638 ч. 1 та ч. 2 Цивільного кодексу України, статтями 1, 13, 16 ч. 1, 25 ч. 1 абзац 2 Закону України « Про оренду землі «, статтями 76, 81, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позова приватного сільськогосподарського підприємства « Оржиця « до приватного сільськогосподарського підприємства « ПриватАгро « та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі у зв»язку з відсутністю в особи волевиявлення на його укладення та визнання договору оренди поновленим з попереднім орендарем відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: