Справа №242/5675/17
Провадження №2/242/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., секретар судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу №242/5675/18 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.12.2017 р. звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.04.2016 р. помер ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді будинку №5, що розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова, на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого нотаріусом Селидівської нотаріальної контори 02.03.1962 року за реєстровим номером №1120. 18.09.2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі №1054, яким він заповідав все майно ОСОБА_1. Вона є єдиним спадкоємцем та своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07.11.2017 року державний нотаріус Другої селидівської державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом на будинок №5, позначений на технічному плані літерою А-1, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова та земельну ділянку площею 0,0628 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ЯЖ №292502 від 17.03.2009 року, кадастровий номер №:01:002:0086.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилася, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позовних вимог.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.02.2018 року зобовязано Державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори надати суду відомості: чи заводилася спадкова справа, після смерті ОСОБА_2, який помер 21.04.2016 року; якщо заводилася спадкова справа, то хто звертався з заявою про прийняття спадщини, та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом, або за заповітом, а також завірені належним копії матеріалів спадкової справи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.03.2018 року зобовязано Державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори надати суду відомості: чи заводилася спадкова справа, після смерті ОСОБА_2, який помер 21.04.2016 року; якщо заводилася спадкова справа, то хто звертався з заявою про прийняття спадщини, та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом, або за заповітом, а також завірені належним копії матеріалів спадкової справи.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Подальший розгляд даної справи здійснюється за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 21.04.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №951980, виданого 25.05.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що ОСОБА_2, який помер 21.04.2016 року, належав будинок №5, що розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова, на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого нотаріусом Селидівської нотаріальної контори 02.03.1962 року за реєстровим номером №1120.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок №5 за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова, та земельна ділянка за тією ж адресою.

18.09.2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі №1054, яким він заповідав все майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не склалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті - ОСОБА_1.

За життя ОСОБА_2 належав будинок №5, позначений на технічному плані літерою А-1, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова та земельна ділянка площею 0,0628 га, кадастровий номер №:01:002:0086, що вбачається із наданих Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого нотаріусом Селидівської нотаріальної контори 02.03.1962 року за реєстровим номером №1120, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.06.2008 року, довідкою КП «Селидівського БТІ» №498 від 08.12.2017 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.12.2017 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2018 року, що входить до складу спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1П є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 21.04.2016 року.

Позивач звернулася до Другої селидівської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, а саме на спірний будинок та земельну ділянку, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючих документів.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Судом встановлено, що позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори для отримання спадщини та Другою селидівською державною нотаріальною конторою винесено постанову від 07.11.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивача на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. З ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя належав будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: м.Гірник, вул.. Чкалова, б.5, та після смерті ОСОБА_2, який помер 21.04.2016 року, право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 76,77,78,258,259,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 30, право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2, померлого 21.04.2016 року, а саме: будинок №5, позначений на технічному плані літерою А-1, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: а-1 тамбур, Б-1 літня кухня, Г-1 гараж, Д-1 сарай, п-1 погріб, У-1 убиральня, N-1 паркан, та земельну ділянку площею 0,0628 га, №:01:002:0086, що розташована за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Чкалова, 5.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.

Суддя Л.В. Пирогова