Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2163/18
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 2 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення. В обгрунтування позовної вимоги зазначив, що він є власником частини будинку № 2 будинку № 23 по вул. Карла Маркса у м. Коростені Житомирської області. Певний період часу після оформлення договору дарування (25 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі № 5554) він не використовував дане житло для власного проживання. В даний час бажає скористатись належним йому правом власності на житло, але не має можливості цього зробити, так як в частині будинку протиправно проживає відповідач, який на неодноразові звернення позивача відмовляється звільнити належне йому житло, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (зокрема шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України), про причини неявки, а також позицію щодо заявленого позову не повідомив.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 25 грудня 2014 року та зареєстрованого в реєстрі № 5554 на праві приватної власності належить частина будинку № 2 будинку № 23 по вул. Карла Маркса у м. Коростені Житомирської області (а.с.3).

У спірній частині будинку незаконно проживає без реєстрації ОСОБА_2, який використовує її для особистих потреб та добровільно звільнити належне позивачу житло не бажає. Так як у будинку проживає відповідач, ОСОБА_1 не може скористатить належним йому правом власності на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того відповідач ОСОБА_2 жодного відношення до спірної частини будинку не має, так як будинок йому ніколи не належав на праві приватної власності, він не значився та не значиться зареєстрованим в частині даного будинку, що підтверджується довідкою Комунального підприємства КВЖРЕП - №1 (а.с.10).

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння."

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.16 ч.1 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до положень ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За нормами ст.157 Житлового кодексу України передбачено, що членів сім'ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.116 ч.1 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Вказані обставини та аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дає підстави зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом виселення особи з житлового будинку без надання їй іншого житлового приміщення.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що права власника мають бути захищені судом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку ОСОБА_2 обгрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст.81, 141, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.155, 156, 166 Житлового кодексу України, Законом України "Про власність", Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації та проживання: 11535, АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: 11535, Житомирська обл., Коростенський район, с. Мала Зубівщина, вул. Чеська, 5, місце проживання: 11500, АДРЕСА_4.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_3