Справа № 634/1012/17
Провадження № 2/634/48/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого(ої)-судді: НестеренкоО.С.

за участю секретаря судового засідання:Дороніної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області про визначення місця проживання дітей, зазначивши, що її донька, яка є відповідачем по справі має трьох неповнолітнії дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачка є матір'ю одиночкою. З 12.07.2016 року відповідачка покинула дітей у позивачки, їх життям та здоров'ям не цікавиться, належної уваги та виховання не надає. Діти повністю перебувають на вихованні та утриманні у позивачки, між ними дуже гарні стосунки, взаєморозуміння, повага. Тому, позивачка просить визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з нею.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить встановити місце проживання своїх неповнолітніх дітей з своєю матір»ю, ОСОБА_2, 1960 року народження, яка є рідною бабусею дітей.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності просить вирішити справу на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на утриманні у позивачки, ОСОБА_2, перебувають її неповнолітні онуки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Мати дітей, ОСОБА_3, 1985 року народження, вихованням дітей не займається, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. На даний час, ОСОБА_3 проживає в с.Судиха Сахновщинського району Харківської області, постійного заробітку не має, працює по найму, житло винаймає, вихованням дітей не займається, між нею та дітьми відсутній психологічний контакт та довірливі відносини

Проживання дітей разом із бабусею відповідає інтересам дітей, оскільки вона має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, а тому може створити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Діти мають дуже гарні стосунки з бабусею, яка їх доглядає, займається їх вихованням, забезпечує всім необхідним.

Відповідачка не може дати дітям ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може створити нормальні, безпечні для здоров'я дітей умови проживання. Діти потребують, піклування та уваги. Беручи до уваги малолітній вік дітей, а відповідач не цікавиться життям та розвитком дітей, зв»язку з ними не підтримує, тому такі дії відповідача можуть у подальшому негативно вплинути на розвиток дітей.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення»

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд врахувавши ставлення кожної сторони по справі до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та встановити місце проживання неповнолітніх: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з бабусею - ОСОБА_2, оскільки в даний час діти мешкають з бабусею, яка займається їх вихованням та утриманням, позитивно характеризується, у будинку створені належні умови для проживання дітей. Діти оточені увагою та турботою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 7, 9, 10, 12, 76, 81, 141, 244-245, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.19, 141 СК України-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_2, 1960 року народження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя