АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2018 року м. Харків

Справа № 629/4031/15-ц

Провадження № 22-ц/790/3063/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Харківській області,

Треті особи: Лозівська районна державна адміністрація Харківської області, Орільська селищна рада Лозівського району Харківської області,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року, ухвалене суддею Каращуком Т.О.,-

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, треті особи: Лозівська районна державна адміністрація Харківської області, Орільська селищна рада Лозівського району Харківської області про поновлення порушеного права,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням подальших уточнень просив визнати причину пропущення строку позовної давності поважною, визнати за ним право на земельну частку (пай) у землях КСП ім.. Свердлова Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області у розмірі 5,65 умовних кадастрових гектарів та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області виділити позивачу вказану земельну ділянку.

Позов мотивований тим, що він з 01.07.1978 року по 12.01.1995 рік працював у колгоспі ім. Свердлова Лозівського району Харківської області. 12.01.1995 року він був звільнений з членів колгоспу за власним бажанням, про що в трудовій книжці було вказано «Звільнений з членів колгоспу з збереженням пайового фонду», але в списках на отримання земельних паїв він не був внесений. З цих підстав він звертався до керівництва КСП ім. Свердлова, але йому в цьому було відмовлено та роз'яснено, що в Орільській селищній раді Лозівського району Харківської області відсутні нерозподілені паї. Крім цього він звертався з даним проханням до Лозівської РДА, але йому також було відмовлено та роз'яснено, що на даний момент земля, що передавалася підприємству у колективну власність розподілена, а тому дане питання можливо лише за рахунок земель запасу або резерву Орільської селищної ради.

Відповідачі проти позову заперечували з підстав того, що право на земельну ділянку (пай) мають громадяни, які на день видачі державного акта на право колективної власності на землю, були членами господарства. Проте, ОСОБА_1 на час видачі державного акта членом вже не був, оскільки був звільнений з членів колгоспу та його прізвище у списку, доданому до Державного акта, відсутнє.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року, яке ухвалою суду апеляційної інстанції було залишене без змін, уточнену позовну заяву ОСОБА_1 задоволено з посиланням на те, що позивача помилково не було включено до списку громадян членів КСП ім.. Свердлова, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, що мають право на земельну частку (пай), і таке невнесення позбавляє позивача права на отримання у приватну власність земельної частки (паю), чим порушуються його конституційні права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасовані, справу було направлено до Лозівського міськрайонного суду Харківської області на новий розгляд.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року уточнений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено строк позовної давності.

Визнано за ОСОБА_1, як членом колишнього КСП ім. Свердлова, Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, право на земельну частку (пай) КСП ім. Свердлова на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області в розмірі земельної частки (паю) по КСП ім.. Свердлова, АДРЕСА_1, а саме площею 5,65 умовних кадастрових гектарів. В іншій частині відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з мотивів викладених у рішенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду Головне управління Держгеокадастру у Харківській області звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо набуття позивачем права на земельну частку (пай) у зв'язку з його включенням до додаткового списку, оскільки законодавством встановлена вимога внесення до списку члена КСП, але позивач не значиться ані у списку громадян-членів КСП ім.. Свердлова, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, ані у списку громадян-членів, що додається до справи по паюванню земель КСП. Наявний у позивача сертифікат згідно відомостей «Книги реєстрації сертифікатів» - не зареєстровано.

Звертає увагу на те, що землю у колективну власність КСП ім.. Свердлова передано відповідно до рішення Орільської селищної ради народних депутатів від 05.01.1996, тобто після звільнення позивача з членів колгоспу 12.01.1995.

Вказує, що судом не були застосовані вимоги Указу Президента України від 08.08.1995 за №720/95.

Крім того вважає, що поновлення строку позовної давності є безпідставним.

У відзиві, поданому в порядку ст.360 ЦПК України, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивує тим, що рішення загальних зборів уповноважених членів КСП від 05.02.2000 стосовно виділення йому земельної частки (паю) не скасоване, станом на 2000 рік він значився у додатковому списку громадян, до державного акту на право колективної власності на землю. Проте, земельна ділянка (пай) в натурі не виділена, що позбавляє позивача права оформлення відповідних документів на отримання у приватну власність земельної частки (паю). Вважає, що є законні підстави для поновлення йому строків позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позову, тому в частині відмови в позові рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Судами встановлено, що з 01 липня 1978 року по 12 січня 1995 року ОСОБА_1 працював у колгоспі ім. Свердлова Лозівського району Харківської області.

Згідно з протоколом загальних зборів колгоспників та засідань правління колгоспу від 28 жовтня 1986 року позивач був прийнятий в члени колгоспу імені «Свердлова» Лозівського району Харківської області з червня 1978 року, що підтверджується архівною довідкою Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 30 жовтня 2014 року. ОСОБА_1 працював у господарстві, проживав на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області.

На підставі рішення загальних зборів (протокол № 3 від 13 листопада 1992 року) колгосп ім. Свердлова у смт Орілька Лозівського району Харківської області було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Свердлова смт Орілька Лозівського району Харківської області, яке у 2004 році у зв'язку з реформуванням аграрного сектора економіки визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

12 січня 1995 року ОСОБА_1 звільнений з колгоспу ім. Свердлова смт Орілька Лозівського району Харківської області на підставі протоколу від 12 січня 1995 року загальних зборів членів колгоспу ім. Свердлова.

У 2000 році позивачу був виданий майновий сертифікат про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, яким йому було надано право на пайовий фонд майна КСП ім. Свердлова відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників.

При паюванні земель позивач не був включений до списку громадян членів КСП ім. Свердлова, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, що мають право на земельну частку (пай).

Державний акт на право колективної власності на землю по КСП ім. Свердлова Лозівського району Харківської області отримано 05 січня 1996 року. Даний державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 19 березня 1996 року. Розмір земельної частки (паю) по КСП складає 5,65 умовних кадастрових гектар, ОСОБА_1 у списках-додатках до державного акту на право колективної власності на землю по КСП ім. Свердлова не числиться і сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався.

Відповідно до вищевказаної довідки, при перевірці книг реєстрації сертифікатів по КСП ім. Свердлова смт Орілька Лозівського району Харківської області ОСОБА_1 не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай). Також у даній довідці зазначено, що відповідно до державної статистичної звітності по формі 6-зем станом на 01 липня 2015 року земельні ділянки (рілля), які не надані у власність та користування, на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області не обліковуються.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 21 серпня 2015 року на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області розташовано 6 нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, загальною площею 34,2306 га.

Згідно протоколу № 2 загальних зборів уповноважених членів КСП ім. Свердлова Лозівського району Харківської області від 05 лютого 2000 року значиться список членів КСП ім. Свердлова у відповідності до поданих заяв виділити земельні паї (частки) в натурі та майнових (паїв) часток згідно структури майнового фонду, в списку № 710 значиться ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 01-320 від 18 листопада 2015 року, виданою архівним відділом Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, однак до списків, що додаються до державного акту від 05 січня 1996 року позивач не включений.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Встановивши, що станом на 05 січня 1996 року (дату отримання КСП ім. Свердлова державного акта на право колективної власності на землю) позивач не працював в колгоспі та не був його членом, суд неправильно застосував положення Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та дійшов помилкового висновку, що позивач набув право на земельну частку (пай).

Посилання позивача на те, що його було включено до додаткового списку на розпаювання землі членів КСП ім. Свердлова, що є підставою для визнання за ним права власності на земельну частку (пай) не ґрунтується на законі.

Пунктом 2 наведеного Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що особа набуває право на земельну частку (пай) вразі включення її до списку, який додається саме до державного акта на право колективної власності на землю.

Доводи позивача, що рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП ім. Свердлова, смт. Орілька Лозівського району Харківської області від 5 лютого 2000 року про виділення йому земельної частки (паю) не скасоване та що він був внесений в додатковий список не мають правового значення, оскільки також не ґрунтуються на законі.

За умов відсутності трьох складових одночасно, а саме перебування позивача в членах КСП, отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акту, позивач не має права на земельну частку (пай).

Вихід позивача з членів колгоспу відбувся у 1995 році, державний акт підприємство отримало коли позивач не був членом цього підприємства і в списках до державного акту його не було.

Факт отримання ним сертифікату спростовано в ході судового розгляду.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Оскільки судовим рішенням встановлена відсутність порушення прав позивача, наведене свідчить про недоцільність поновлення строку позовної давності.

Суд помилково не врахував всі ці обставини, його висновок не відповідає обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що в розумінні п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.3,4 ч.1 ст.376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року - в частині задоволення позову скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову в цій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судові витрати у розмірі 1461 (одна тисяча чотириста шістдесят один) грн. 60 коп..

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук