ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/832/18

Головуючий у першій інстанції - Кузюра В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/308/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

третя особа: ОСОБА_4, Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, треті особи - ОСОБА_4, Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

прізвище судді: Кузюра В.О.; дата і місце ухвалення рішення: 16 год. 54 хв.; м. Бобровиця,

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила:

- визнати батьківство ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_2;

- виключити з актового запису у Книзі реєстрації актів про народження №504 від 10.06.1987 року про народження дитини ОСОБА_2, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськвиконкому Київської області, відомості про ОСОБА_5 як батька дитини;

- внести зміни до актового запису у Книзі реєстрації актів про народження у №504 від 10.06.1987 року про народження дитини ОСОБА_2 в частині відомостей про батька дитини, а саме: зазначити «батько» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.1982 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася позивач ОСОБА_2, її батьком було записано ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. У лютому 2018 року позивач дізналася від своєї матері ОСОБА_4 про те, що її біологічним батьком є інша особа - ОСОБА_3, з яким мати позивача мала тимчасові відносини в період з квітня 1986 року до 1987 року, які припинилися після народження позивача. Весь цей час мати позивачки ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі, а тому відповідно до ст.52 КЗпШС в актовому записі про народження позивачки і зазначений ОСОБА_5 У червні 2018 року було проведено генотипоскопічне дослідження, яке підтвердило, що біологічне батьківство ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 не виключається, його вірогідність 99,99998%. З метою встановлення правового зв'язку з батьком позивач просив задовольнити її позов.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та норм процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач визнав позов, тобто визнав факт батьківства відносно позивача. Єдиним можливим способом встановлення батьківства відповідача стосовно позивача є судовий порядок, що пов'язано з тим, що при народженні позивача її матір та біологічний батько не перебували у законному шлюбі та не подавали спільної заяви до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану, а оскільки позивач була народжена у шлюбі її матері з ОСОБА_5, то саме останнього було записано батьком позивача. Скаржник наголошує на тому, що оспорити батьківство ОСОБА_5 фактично неможливо, так як ОСОБА_5 помер, а позивачу виповнилося 31 рік, що позбавляє її права, передбаченого ст.136 СК України.

Заслухавши голову судового засідання, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження хоча б однієї з обставин визначених ст.53 КпШС України, які могли б бути підставою для встановлення батьківства.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_2 (а.с.8,19). У свідоцтві про народження ОСОБА_2, матір'ю зазначено ОСОБА_4, батьком - ОСОБА_5 (а.с.19).

Підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, тому необхідно виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст.53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

З матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_3 не проживала, спільного господарства не вела. Матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 не надавав, її життям, навчанням, вихованням не цікавився. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено у відповідності до ст.54 КпШС, за якою батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. У віці 31 року позивач дізналася від матері про те, що її біологічним батьком є ОСОБА_3, у зв'язку з чим у червні 2018 року було проведено генотипоскопічне дослідження.

Позивач не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б достовірно підтверджували спільне проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_3, ведення з ним спільного господарства до народження ОСОБА_2 Зазначення у позовній заяві, що з квітня 1986 року матір позивача та відповідач мали тимчасові близькі стосунки, які остаточно припинилися після народження позивача, зазначеного не підтверджують. Крім того, позивач не надала належних доказів спільного виховання чи утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дитини, або ж інших доказів, що достовірно підтверджували б визнання ним батьківства.

За висновком генотипоскопічного дослідження №18085, складеного 19.06.2018 року медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА» біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 складає 99,99998%.

Проте суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що сам по собі факт біологічного походження дитини, яка народилася до 01січня 2004 року, при недоведеності спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини з відповідачем до народження дитини, або спільного виховання чи утримання ними дитини, або визнання цією особою батьківства згідно із ст.53 КпШС України не є підставою для встановлення батьківства.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення ст.200 ЦПК України суд провів підготовче судове засідання та судове засідання щодо розгляду справи по суті в один і той же день та в порушення ст.ст.223, 240 ЦПК України розглянув справу без участі відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату та час наступного судового засідання спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, ухвалою судді Бобровицького районного суду від 07 серпня 2018 року підготовче засідання було призначено на 10 год. 00 хв. 30.08.2018 року (а.с.42). 30.08.2018 року відповідач ОСОБА_3 був присутній у судовому засіданні, але розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 07.09.2018 року, про що був належним чином повідомлений відповідач, що підтверджується його підписом на відповідній розписці (а.с.45-47, 48). 30.08.2018 року ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов просив задовольнити, у тому числі просив, підготовче засідання провести без його участі, завершити підготовче засідання та розглянути справу по суті без його участі (а.с.50). Згідно протоколу судового засідання, 07.09.2018 року суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 07.09.2018 року (а.с.54-59). 07.09.2018 року суд першої інстанції оголосив вступну та резолютивну частину рішення (а.с.63).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді