АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2591/18 Справа № 199/1977/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, спричиненої смертю фізичної особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 березня 2016 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Віда», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Л. Українки в м. Києві від вул. Кутузова в напрямку вул. Шовковичної, на перехресті з вул. Мєчнікова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до KMKЛ № 17.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_2, є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, від 22.07.1988 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7134 від 20.05.2016 року, проведеної у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001722, ОСОБА_4 отримав серед іншого черепно-мозкову травму, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя між нею і настанням смерті існує прямий зв'язок. Смерть ОСОБА_4 настала від черепно-мозкової травми з розвитком набряку мозку.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року, винесеної ст. слідчим СУ ГУ Національної поліції в м. Києві Бойко O.A., досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001722 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - було закрито в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину.

Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, позивачу по справі було спричинено майнову та моральну шкоду.

Майнова шкода, яка завдана позивачу полягала у витратах на придбання медичних препаратів та лік, в період, коли ОСОБА_4 знаходився у лікарні, що підтверджується чеками на переліком медикаментів, який надавався лікарнею. Загальна сума складає 7372,82 грн, а також із витрат на поховання на загальну суму 5690,90 грн.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалості їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкода, оскільки настала смерть близької людини,позивач вважає, що розмір моральної шкоди завданий їй складає 100000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 13 063,73 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 8 142, 62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000, 0 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640.0 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить вказане рішення скасувати в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що 06 березня 2016 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Віда», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Л. Українки в м. Києві, від вул. Кутузова в напрямку вул. Шовковичної, на перехресті з вул. Мєчнікова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до KMKЛ № 17.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, від 22.07.1988 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7134 від 20.05.2016 року, проведеної в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001722, ОСОБА_4 отримав серед іншого черепно-мозкову травму, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя між нею і настанням смерті існує прямий зв'язок. Смерть ОСОБА_4 настала від черепно-мозкової травми з розвитком набряку мозку.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року, винесеної ст. слідчим СУ ГУ Національної поліції в м. Києві Бойко O.A., досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001722 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - було закрито в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розміру стягнутої на користь позивача моральної шкоди та з тих мотивів, що розмір моральної шкоди є значно заниженим.

Колегія перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині розміру стягнутої на користь позивача моральної шкоди. У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, законодавчо покладено обов»язок по відшкодуванню завданої ним шкоди, в тому числі і моральної. Тому, позивач обґрунтовано, відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України, звернулась до суду за захистом її прав, порушених внаслідок дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається із норми п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевою самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Також, частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювана, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - водій, який керував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1 ) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності : фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним у справі доказам, які свідчать про характер, обсяг і тривалість страждань, яких зазнала позивачка у справі у зв'язку із діями відповідача, враховуючи її вік та особисте відношення до спірних відносин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо розміру моральної шкоди стягнутої на користь позивачки та вважає, що розмір моральної шкоди має бути збільшений з 5 000,00 грн. до 20 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди скасуванню з постановленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 20 000,00 грн., саме виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості. У іншій частині позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають залишенню без задоволення, як не доведені.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року у іншій частині не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року - в частині розміру стягнутої моральної шкоди скасувати та у цій частині постановити нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 20 000,00 грн.

У іншій частині позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна