Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/386/18

Провадження №: 2/755/799/18

м. Київ

"08" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря Лупко М.В.,

розглянув у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами

цивільну справу № 755/386/18

за позовом ОСОБА_1,

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, -

ОСОБА_2,

про відшкодування матеріальної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

позивач, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути із відповідача ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЕРША» страхове відшкодування в розмірі 35 058,37 грн, судові витрати пов'язані з наданням правничої допомоги, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн, а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 400,00 грн.

21.03.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с. 68-70/.

Ухвалою суду від 04.05.2018 до участі у справі залучено ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; третій особі встановлено строк для подачі пояснень третьої особи щодо позову; судовий розгляд відкладено /а.с.101-103/.

21.05.2018 представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки при подачі заяви-повідомлення від 10.08.2017 позивач не дотримався приписів п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб для огляду відповідачу не було надано, численні листи відповідача на адресу позивача щодо вказаних питань залишені без належного реагування /а.с.146-148/.

Інших заяв по суті позовних вимог від учасників справи не надійшло.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи призначено на 04.06.2018.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно із вимогами ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 03.08.2017 о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 у м. Києві на перехресті вулиць Братиславська - Броварський проспект, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2, під час початку та зміни напрямку руху праворуч не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 ,чим порушив вимоги п.п. 13.1, 13.3 ПДР; у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 КУпАП. Вказані обставини встановлені у постанові Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.11.2017 у справі про адміністративне правопорушення № 748/2871/17 /а.с. 45/.

Як роз'яснено в абзаці четвертому пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, незважаючи на те, що вина ОСОБА_2 не була встановлена cудом, проте, із постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.11.2017 у справі про адміністративне правопорушення № 748/2871/17 слідує, що дорожньо-транспортна пригода мала місце та сталася вона з вини ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «ПЕРША» згідно страхового полісу АК № 6381711 /а.с.49/.

Власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с.52, 53/.

10.08.2017 позивач звернувся до ПАТ «СК «ПЕРША» із заявою-повідомленням /а.с.35/.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Ст. 14 цього Кодексу унормовано, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до приписів ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, що кореспондується із положенням статті 3 Закону України «Про страхування».

За приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із положеннями ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування(подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування (ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що в момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Положеннями п. 33.1.4 ст. 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Разом з тим за правилами п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком.

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при експлуатації транспортного засобу «DAF XF 105», днз НОМЕР_6, станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена ПрАТ «СК «Перша» згідно із Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - поліс ОСЦВВТЗ ) № АК/6381711, терміном дії з 07.04.2017 до 06.04.2018, із встановленням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, у розмірі 200 000,00 грн, та за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн, розмір франшизи - 0 грн /а.с. 49/.

10.08.2017 ОСОБА_1 на виконання положень статей 34-37 Закону звернувся до ПАТ «СК «Перша» із заявою-повідомленням про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03.08.2017 за участю забезпеченого ПАТ «СК «Перша» автомобіля «DAF XF 105», днз НОМЕР_6, та належного ОСОБА_1 автомобіля «Opel Vektra», днз НОМЕР_7. /а.с. 51/.

У заяві-повідомленні вказано, зокрема: дата та місце настання події, марка, модель, державний номер ТЗ страхувальника, обставини події, прізвище, ім'я по батькові та адреса особи, майну та здоров'ю якої завдано шкоду, - ОСОБА_5, а також дані щодо транспортного засобу - автомобіль «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, перебуває на штраф майданчику, Військовий підрозділ, 8, м. Київ, досудове слідство проводить СВ Дніпровського ВП ГУНП в м. Києві, слідчий Гопанько О.М.

За приписами п. 33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У разі оформлення працівниками відповідного підрозділу МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї (пункт 33.4 ст. 33 Закону).

У той же час обов'язок в сприянні страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, визначена статтею 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ПАТ СК «Перша» не відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Натомість 28.08.2017 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1, було надіслано листа з пропозицією надати страховій компанії для огляду пошкоджений транспортний засіб та документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди. Проте вказаний лист позивач не отримав, поштове відправлення було повернуто страховику.

Судом встановлено, що 15.08.2017 позивач ОСОБА_1 надав пошкоджений транспортний засіб - автомобіль «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, для огляду експерту-автотоварознавцю ОСОБА_6, що підтверджується актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.08.2017, місцем проведення якого визначено м. Бровари /а.с. 76/.

ОСОБА_6 є суб'єктом оціночної діяльності, експертом-автотоварознавцем, йому присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчих експертиз: свідоцтво №197, видане 14.12.2012 Міністерством юстиції України, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 958/15, виданий11.12.2015 Фондом державного майна України, посвідчення про підвищення кваліфікації № МФ № 5987-ПК від 25.09.2015 (а.с. 87).

28.08.2017 ОСОБА_6 склав висновок № 090/17 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 35 058,37 грн; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 80 368,69 грн.; вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 35 058,37 грн /а.с. 74-75/.

Відповідно до Акту здачі-прийому наданих послуг від 29.08.2017 загальна вартість наданих послуг за експертне автотоварознавче дослідження автомобіля «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, складає 1 400,00 грн, які ОСОБА_1 сплатив згідно із квитанцією прибуткового касового ордера від 15.08.2017 № 090/17 /а.с. 91/.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, на підтвердження розміру страхового відшкодування надав висновок від 28.08.2017 № 090/17, складений суб'єктом оціночної діяльності, експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6, який не є аварійним комісаром або експертом страхової компанії ПАТ СК «Перша».

Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, із дня подачі ОСОБА_1 до страхової компанії заяви-повідомлення - 10.08.2017, проведенням огляду транспортного засобу - 15.08.2017, та складенням висновку - 29.08.2017, не минуло десяти робочих днів, проведення огляду та складення висновку здійснено без повідомлення та участі представника відповідача.

При цьому, із матеріалів справи, зокрема із заяви-повідомлення, наданого позивачем страховику, слідує, що місцем знаходження автомобіля станом 10.08.2017 - день звернення до ПАТ СК «Перша», є штрафмайданчик, за адресою: Військовий підрозділ, 8, м. Київ, але 15.08.2018 - день складення акту огляду пошкодженого транспортного засобу, автомобіль «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, вже перебував у м. Бровари /а.с. 76/, про що ОСОБА_1 страхову компанію не повідомив.

Обов'язок страховика здійснити страхову виплату виникає при настанні страхового випадку за умови виконання страхувальником або особою, яка має право на отримання відшкодування, вимог законодавства, зокрема: письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, подати страховику заяву про страхове відшкодування, сприяти йому в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, надати для огляду пошкоджений транспортний засіб або інше майно, а також наявні документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач не надав автомобіль для огляду аварійному комісару або експерту страхової компанії ПАТ СК «Перша», відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, заяву про страхове відшкодування та інші дані щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, в матеріалах справи наявне поштове повернення, яке свідчить про своєчасне надсилання страховиком на адресу ОСОБА_1 листа з пропозицією надати відповідні документи та пошкоджений транспортний засіб для огляду відповідачу, контактний номер телефону особи, яка буде присутня при огляді цього транспортного засобу з боку позивача, та інші дані /а.с. 112-114/.

Однак надіслане поштове відправлення від 28.08.2017 останній не отримав, але мав повну можливість отримати лист страхової компанії на поштовому відділенні, так як страховик відповідну кореспонденцію направив на зазначену позивачем адресу, а ухилення позивача від отримання листа не звільняє останнього від виконання визначених чинним законодавством обов'язків та не може впливати на права страхової компанії стосовно встановлення обставин події дорожньо-транспортної пригоди, проведення огляду автотранспортного засобу, визначення розміру страхового відшкодування, тощо.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Тобто, в даному випадку строк виконання зобов'язання страховика за полісом ОСЦВВТЗ обумовлений спливом визначеного Законом строку після подачі заяви.

Таким чином, момент виконання зобов'язання страховика за полісом ОСЦВВТЗ (відповідача), що виникло внаслідок заподіяння шкоди при ДТП, і право вимоги, яке мав потерпілий (позивач), пов'язані із направленням останнім заяви в порядку п. 35.1 ст. 35 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався з відповідною заявою до відповідача. Отже, строк виплати страхового відшкодування не настав.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із положеннями ст. 94 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Аналізуючи наявні у справі письмові докази, суд прийшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення із ПАТ СК «Перша» не надав доказів щодо звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, кваліфікований представник ПАТ СК «Перша» не мав змоги оглянути пошкоджений транспортний засіб марки «Opel Vektra», днз НОМЕР_7, місцезнаходження якого позивач не вказав відповідачу, а тому внаслідок такої процесуальної поведінки позивача страхова компанія не мала змоги встановити розмір страхового відшкодування, а проведення огляду пошкодженого автомобіля без участі представника страхової компанії було передчасним через відсутність відмови останнього щодо вчинення такої дії.

Суд звертає увагу на те, що у відзиві відповідачем зазначено про те, що він визнає за собою факт ймовірного настання власного зобов'язання перед позивачем щодо відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, але за умови, якщо ПрАТ «СК «Перша», як страховиком, буде отриманий вичерпний перелік документів відповідно до чинного законодавства, а також сам пошкоджений транспортний засіб для огляду задля прийняття рішення у виплаті страхового відшкодування.

На підставі викладеного вище, керуючись Законом України «Про страхування», Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 3, 11, 14, 979, 980, 982, 985, 990, 1187 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354,пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, - ОСОБА_2, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту рішення - 08.06.2018

С у д д я В. Шевченко