Справа № 343/2294/16-ц
Провадження № 22-ц/779/668/2018
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про визнання недійсним п. 1 наказу «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік» №148 від 06.06.2013 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене головуючим суддею Монташевич С.М. 15 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

13.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз», в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу начальника НГВУ «Долинанафтогаз» №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік», а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований та проживає в гуртожитку «Дружба» по вул. Грушевського, 14, кімната 45 в м. Долина. Під час розгляду справи за позовом НГВУ «Долинанафтогаз» до нього про стягнення заборгованості за користування жилою площею в гуртожитку «Дружба» йому стало відомо, що НГВУ «Долинанафтогаз» з 01.06.2013 року на підставі наказу №148 від 06.06.2013 року збільшило плату за проживання в гуртожитку «Дружба» до 13,14 грн. за 1 м? жилої площі із врахуванням ПДВ, хоча до 01.06.2013 року плата за одне ліжко-місце в гуртожитку «Дружба» становила 48 грн. згідно рішення облдержадміністрації.

Вважає збільшення відповідачем плати за проживання в гуртожитку незаконним, оскільки встановлення плати за проживання в гуртожитку відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. Граничний розмір плати, а саме 48 грн. за одне ліжко-місце, був встановлений у 2006 році облдержадміністрацією, яка згідно закону і є компетентним органом.

Згідно листа КП «Управління комунального господарства» №148 від 18.05.2016 року останнє встановлення цін/тарифів в м. Долина відбулося 01.02.2011 року та 01.03.2011 року і затверджено рішеннями Долинської міської ради №4 від 27.01.2011 року та №35 від 28.02.2011 року. З даних рішень вбачається, що тарифи на комунальні послуги в аналогічних будинках були встановлені на рівні від 1,16 грн. до 1,72 грн. за 1 м?. Встановлена відповідачем плата за проживання в гуртожитку «Дружба» в розмірі 13,14 грн. за 1 м? в 7,6 разів перевищує встановлені Долинською міською радою у 2011 році тарифи на комунальні послуги в аналогічних будинках, що суперечить п. 1 розпорядження Івано-Франківської облдержадміністрації №428 від 17.07.2009 року «Про встановлення плати за проживання в гуртожитках», яким встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах (вартість ліжко-місця), на рівні не вище діючих в населеному пункті тарифів на житлово-комунальні послуги для населення, затверджених відповідно до чинного законодавства, обсягів їх споживання і займаної площі.

НГВУ «Долинанафтогаз», яке видало наказ №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік», не є комунальним підприємством, не надає комунальні послуги, не є центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, не є органом місцевого самоврядування, не є власником гуртожитку, а тому не мало права на встановлення в червні 2013 року плати за проживання в гуртожитку «Дружба». Встановлений в п. 1 даного наказу тариф не затверджений ні Івано-Франківською обласною державною адміністрацією, ні Долинською міською радою, ні Долинською районною державною адміністрацією, ні жодним іншим органом місцевого самоврядування та не перевірявся Державною інспекцією з контролю за цінами у Івано-Франківській області, а тому на думку позивача є незаконним. У звязку з чим позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» про визнання недійсним п. 1 наказу «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік» №148 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції обмежився лише викладенням основних положень позовної заяви та усних і письмових заперечень відповідача, однак не дав їм правової оцінки. В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що він користується житловою площею в гуртожитку, тобто є його наймачем, проте з червня 2013 року не виконує обовязок щодо внесення коштів в рахунок плати за проживання, у звязку з чим відповідач двічі звертався до Долинського районного суду з позовом до нього про стягнення заборгованості. Рішеннями Долинського районного суду від 13.05.2015 року і 13.12.2016 року позови задоволено та стягнуто з нього на користь ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» вказану заборгованість. При цьому суд не взяв до уваги його доводи про те, що за проживання в гуртожитку «Дружба» він регулярно і вчасно сплачував по 48 грн. в місяць за ліжко-місце згідно рішення облдержадміністрації. Заборгованість виникла у нього саме через видачу відповідачем оспорюваного наказу №148 від 06.06.2013 року, яким плату за проживання в гуртожитку збільшено в кілька разів. Про те, що відповідач видав оспорюваний наказ він дізнався, коли було подано цивільний позов до нього про стягнення штучно створеної заборгованості.

Також апелянт вказує, що в оскаржуваному рішенні суд зазначив про те, що НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не є комунальним підприємством і не здійснює надання житлово-комунальних послуг споживачам, а забезпечує експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів із підприємствами виробниками (виконавцями) комунальних послуг за цінами та тарифами, установленими з урахуванням витрат на виробництво житлово-комунальних послуг, затверджених органами місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Проте, суд не врахував, що відповідач НГВУ «Долинанафтогаз» не може здійснювати експлуатацію гуртожитку, оскільки житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не має можливості обслуговувати одночасно роботу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та гуртожитку «Дружба», який не знаходиться на території підприємства.

На думку апелянта, суд неправильно дослідив докази, а тому помилково дійшов висновку про те, що НГВУ «Долинанафтогаз» є балансоутримувачем гуртожитку «Дружба». Суд не взяв до уваги наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.09.2016 року №573 та лист ПАТ «Укрнафта» від 27.11.2017 року №08.2-30/247, які вказують на те, що власником гуртожитку «Дружба», розташованого в м. Долина по вул. Грушевського, 14, є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, а його балансоутримувачем ПАТ «Укрнафта». Таким чином суд не врахував, що відповідач НГВУ «Долинанафтогаз», не являючись ні власником, ні балансоутримувачем гуртожитку «Дружба» та не маючи відповідних документів (довіреностей), всупереч законодавству видав наказ №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік».

Апелянт стверджує, що суд безпідставно не поставив під сумнів додані відповідачем договори з підприємствами виробниками (виконавцями) комунальних послуг для забезпечення експлуатації гуртожитку «Дружба», оскільки такі підписані начальником НГВУ «Долинанафтогаз» ОСОБА_3, який не уповноважений ПАТ «Укрнафта» підписувати вказані договори.

Крім того, апелянт вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про те, що в розмір плати за проживання в гуртожитку «Дружба», визначений в п. 1 наказу №148 від 06.06.2013 року, входять встановлені для населення тарифи на послуги з водопостачання, водовідведення, електро- та газопостачання, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться до комунальних послуг. Одночасно тарифи на послуги, визначені в п. п. 2-4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до розрахунку плати за проживання в гуртожитку не ввійшли, оскільки відповідач даними послугами не користується та не укладав відповідних договорів за встановленими на них тарифами. Суд не врахував, що вартість проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обовязкових побутових послуг і залежить від того, чим користується особа (окремим ліжком або окремим приміщенням). Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян, розраховується згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №869 від 01.06.2011 року. Вартість послуг з розрахунку за ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку, при розрахунку нормативних витрат калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи. Крім того, даною постановою Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач у своєму наказі №148 від 06.06.2013 року, не передбачено встановлювати плату за проживання в гуртожитку його балансоутримувачем.

Також апелянт зауважує, що ним заявлявся відвід судді Монташевич С.М., оскільки остання розглядала справи про стягнення з нього заборгованості в користь НГВУ «Долинанафтогаз» за користування жилою площею в гуртожитку «Дружба». Однак, в задоволенні відводу судді йому було безпідставно відмовлено, що в котре підтверджує зацікавленість судді Монташевич С.М. у вирішенні справ на користь НГВУ «Долинанафтогаз».

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник ПАТ «Укрнафта» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що посилання апелянта про те, що відповідач НГВУ «Долинанафтогаз» не може здійснювати експлуатацію гуртожитку, оскільки житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не має можливості обслуговувати одночасно роботу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та гуртожитку «Дружба», який не знаходиться на території підприємства, зазначаються ним вперше. Відповідно, це не було предметом дослідження в суді першої інстанції і, як наслідок, не може бути підставою для обґрунтування та задоволення апеляційної скарги. Крім того, апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що відповідач не може здійснювати експлуатацію гуртожитку «Дружба» через те, що він не знаходиться на території підприємства.

Також помилковими є доводи апелянта про те, що НГВУ «Долинанафтогаз» не є балансоутримувачем гуртожитку «Дружба». Апелянт не розуміє той факт, що НГВУ «Долинанафтогаз» є структурним підрозділом юридичної особи ПАТ «Укрнафта». Як наслідок, бухгалтерський баланс і майно, яке знаходиться на балансі НГВУ «Долинанафтогаз», входить до складу зведеного балансу ПАТ «Укрнафта» та є його складовою частиною. Тому гуртожиток «Дружба», який відповідно до інвентарної карточки №88 обліку основних засобів, знаходиться на балансі НГВУ «Долинанафтогаз», одночасно знаходиться і на зведеному балансі ПАТ «Укрнафта».

Інші доводи апеляційної скарги, на думку представника відповідача, є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів.

У звязку з цим представник відповідача просив рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів, просив про її задоволення.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просив залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в кімнаті №45 гуртожитку «Дружба», що знаходиться по вул. Грушевського, 14 (колишня вул. Леніна, 14) в м. Долина. Даний факт підтверджується відміткою у паспорті позивача (а. с. 10) та визнається сторонами по справі.

Гуртожиток «Дружба знаходиться на балансі НГВУ «Долинанафтогаз» з 1972 року (Положення про гуртожиток «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз»).

Згідно п. 3 вказаного Положення гуртожиток включений до єдиного реєстру обєктів державної власності і обліковується на балансі НГВУ «Долинанафтогаз».

Пунктами 1, 3 розділу 6 цього Положення передбачено, що плата за користування житловою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, проводиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця (а. с. 64-66).

06.06.2013 року НГВУ «Долинанафтогаз» видало наказ №148 «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік», відповідно до п. 1 якого з 01.06.2013 року встановлено плату за проживання в гуртожитку «Дружба», що розташований за адресою м. Долина, вул. Грушевського, 14, в розмірі 13,14 грн. за 1 м? жилої площі, із урахуванням ПДВ (а. с. 11).

Згідно акту НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 18.08.2014 року наказ №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанфтогаз» на 2013 рік» для загального ознайомлення було вивішено з 06.06.2013 року на стіну першого поверху біля кімнати чергової в приміщенні гуртожитку «Дружба» по вул. Грушевського, 14 в м. Долина. Наказ було знято 18.08.2014 року при санітарній побілці коридору першого поверху гуртожитку «Дружба» (а. с. 70).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним наказом №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік», підписаним начальником НГВУ «Долинанафтогаз», субєктивне право позивача, про захист якого він просить, не порушено, наказ не суперечить вимогам законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сімям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання на час винесення наказу №148 від 06.06.2013 року був врегульований Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №582 від 12.08.2015 року.

Відповідно до п. 38 цього Примірного положення плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

Пунктом 1 розділу 6 Положення про гуртожиток «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» визначено аналогічний порядок плати за проживання в гуртожитку (а. с. 64-66).

Плата за проживання в гуртожитку передбачена також пунктом 7 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.04.2015 року, яке діє на даний час.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що мешканці гуртожитків (як для проживання окремих осіб, так і для проживання сімей) оплачують вартість комунальних послуг та плату за проживання в гуртожитку. Комунальні послуги окремо не стягуються, а входять у щомісячний платіж, який сплачують мешканці гуртожитку його балансоотримувачу. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, а розмір плати за проживання в гуртожитку визначається відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку.

Наведеним спростовуються доводи апелянта, що суд безпідставно вважав, що в розмір плати за проживання в гуртожитку «Дружба», визначений в п. 1 наказу №148 від 06.06.2013 року, входять встановлені для населення тарифи на послуги з водопостачання, водовідведення, електро- та газопостачання, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться до комунальних послуг.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що НГВУ «Долинанафтогаз» є відокремленим підрозділом ПАТ «Укрнафта» без права юридичної особи, що підтверджується довідкою АБ №626257 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а. с. 56).

Балансоутримувачем гуртожитку «Дружба» згідно інвентарної карточки №88 обліку основних засобів є НГВУ «Долинанафтогаз» (а. с. 37).

Відповідно до п. 2 Положення про гуртожиток «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», затвердженого 02.12.2011 року, гуртожиток «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» функціонує з 1972 року і призначений для проживання робітників, спеціалістів, керівників структурних підрозділів ПАТ «Укрнафта» Долинського нафтопромислового району та їх сімей.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що НГВУ «Долинанафтогаз» не є балансоутримувачем гуртожитку «Дружба».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти ним чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Долинанафтогаз» не являється комунальним підприємством і не здійснює надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до умов договору, а забезпечує експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів із підприємствами - виробниками (виконавцями) комунальних послуг за цінами та тарифами, установленими з урахуванням витрат на виробництво житлово-комунальних послуг, затверджених органами місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Тобто відповідач сам є споживачем комунальних послуг і несе витрати по їх оплаті.

З метою часткової компенсації за понесені відповідачем витрати на утримання та обслуговування гуртожитку «Дружба» останнім встановлена плата за проживання в гуртожитку, яка складається з тарифів на комунальні послуги для населення та плати за користування житловою площею.

В основу розміру плати за проживання в гуртожитку взято витрати, понесені відповідачем на утримання гуртожитку у 2012 році, що підтверджується розрахунком плати за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» (а. с. 67-68).

З розрахунку, а саме граф 3-5 вбачається, що відповідач несе витрати на утримання гуртожитку з урахуванням тарифів, які встановлені для юридичних осіб, в той же час, з граф 6-8 встановлено, що для розрахунку плати за проживання в гуртожитку відповідачем застосовуються тарифи на водопостачання, водовідведення, електроенергію та споживання газу для населення. Вказаними розрахунками підтверджується, що відповідач в рік несе витрати на утримання гуртожитку, які більше, ніж у шість разів, перевищують плату, яку НГВУ «Долинанафтогаз» встановило для населення у розмірі 10,95 грн. за 1 м? в місяць, що з урахуванням ПДВ становить 13,14 грн. за 1 м? жилої площі в місяць.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку позивач не надав.

Не надано позивачем також і доказів звернення його в Державну інспекцію з контролю за цінами в Івано-Франківській області з метою перевірки правильності встановлення і застосування плати за проживання в гуртожитку «Дружба», що знаходиться по вул. Грушевського, 14 в м. Долина.

Інших доказів, які б свідчили про порушення відповідачем вимог законодавства при винесенні наказу №148 від 06.06.2013 року «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік» матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що договори НГВУ «Долинанафтогаз» укладені із підприємствами - виробниками (виконавцями) комунальних послуг на надання житлово-комунальних послуг до гуртожитку «Дружба», є недійсними, оскільки такі підписані начальником НГВУ «Долинанафтогаз», який не уповноважений на укладення таких договорів, є голослівними, оскільки матеріали справи не містять доказів визнання таких договорів недійсними.

Як ствердив в судовому засіданні представник відповідача, до червня 2013 року розмір плати за проживання в гуртожитку одиноких мешканців в розмірі 48 грн. було визначено балансоутримувачем, а не розпорядженням облдержадміністрації. Розпорядженням Івано-Франківської ОДА від 17.07.2009 року №428 «Про встановлення плати за проживання в гуртожитках» (а. с. 13), на яке помилково посилається позивач, носило рекомендаційний характер, де в п. 1 вказувалось, що встановити граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах (вартість ліжко-місця), на рівні не вище діючих в населеному пункті тарифів на житлово-комунальні послуги для населення, затверджених відповідно до чинного законодавства, обсягів їх споживання і займаної площі.

Твердження представника відповідача підтверджуються п. 3 цього ж розпорядження, в якому голова ОДА розпорядився, що Державній інспекції з контролю за цінами в області встановити постійний контроль за правильністю формування і застосування розміру плати за проживання в гуртожитках.

Позивачем не надано суду розпорядження ОДА, яким би встановлювалась плата за проживання в гуртожитку НГВУ «Долинанафтогаз» в розмірі 48 грн. і такого доказу матеріали справи не містять.

Також не надано ним доказів, що будь-який з тарифів, що увійшов у плату за проживання в гуртожитку «Дружба», встановлену оспорюваним наказом №148 від 06.06.2013 року, перевищує тарифи, встановлені для населення у відповідному регіоні, що б порушувало вимоги п. 1 розпорядження голови Івано-Франківської ОДА.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить в тому числі встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Судом встановлено, що НГВУ «Долинанафтогаз» зверталось до Долинської міської ради про затвердження вартості плати за проживання в гуртожитку «Дружба». Відповідно до довідки №06/1091 від 03.06.2011 року Долинська міська рада на їх звернення повідомила, що затвердження вартості плати за проживання у гуртожитках не належить до компетенції сесії міської ради (а. с. 63).

Підтвердженням того, що Долинська міська рада не встановлювала тарифи на комунальні послуги в гуртожитку №14 по вул. Грушевського, є рішення виконкому Долинської міської ради №35 від 28.02.2011 року та №4 від 27.01.2011 року «Про тарифи на комунальні послуги», в яких визначено будинки, для яких встановлені тарифи відповідних розмірів, де будинок №14 по вул. Грушевського відсутній (а. с. 16, 17).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених положень ст. ст. 1, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проведених НГВУ «Долинанафтогаз» відповідних розрахунків витрат на експлуатацію, обслуговування та утримання гуртожитку «Дружба», суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідач правомірно видав наказ «Про плату за проживання в гуртожитку «Дружба» НГВУ «Долинанафтогаз» на 2013 рік №148». Адже, НГВУ «Долинанафтогаз» власними силами здійснює утримання гуртожитку, який знаходиться на його балансі. З цією метою створена та діє житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця, за якою закріплено, зокрема, гуртожиток «Дружба». Згідно Положення про житлову ремонтно-експлуатаційну дільницю НГВУ «Долинанафтогаз», затвердженого начальником НГВУ «Долинанафтогаз» 22.09.2011 року, головним завданням ЖРЕД є забезпечення виробничо-господарської діяльності обєктів та

інженерних мереж, закріплених за дільницею.

Твердження апелянта про те, що відповідач НГВУ «Долинанафтогаз» не може здійснювати експлуатацію гуртожитку, оскільки житлова ремонтно-експлуатаційна дільниця НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» не має можливості обслуговувати одночасно роботу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та гуртожитку «Дружба», який не знаходиться на території підприємства, не заслуговують на увагу, оскільки є субєктивною думкою апелянта.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції обмежився лише викладенням основних положень позовної заяви та усних і письмових заперечень відповідача, однак не дав їм правової оцінки, спростовуються мотивувальною частиною рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що оспорюваним наказом №148 від 06.06.2013 року права позивача не порушені, та відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта, що суддя Монташевич С.М. безпідставно відмовила у його заяві про відвід судді, не узгоджуються з положеннями ст. 20 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення такої заяви ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанцій такими, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, здійснені на підставі правильної юридичної оцінки спірних правовідносин та відповідають нормам матеріального і процесуального права. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 06.06.2018 року.