Справа № 559/1230/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року по справі №2а/1770/1810/2011 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області щодо включення до загального місячного оподаткованого доходу ОСОБА_1 сум довічного грошового утримання та його оподаткування за 2011 рік. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року. Зазначає, що судами визнано неправомірними дії ТУДСА в Рівненській області, які здійснювались за наказом відповідача в супереч Конституції України, діючому на той час Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Рішенням Конституційного Суду України, Податковому кодексу України. Намагання позивача розяснити відповідачу незаконність його дій не мали успіху, оскільки відповідач уникав спілкування, а бухгалтерія ТУДСА в Рівненській області відрахування податку на дохід з грошового утримання пояснювала наказом відповідача. Вказані відрахування проводились протягом 2011 року, що змусило позивача звернутися за захистом порушеного права. Зазначає, що позивачу вперше довелося зустрітись з такою поведінкою керівника в обовязки якого входило сприяння роботі судів та діяльності суддів, його грубим ігноруванням діючого законодавства щодо статусу суддів та гарантій їх незалежності, визначених законом, що спричиняло ОСОБА_1 моральні страждання. Моральні страждання носили тривалий характер, оскільки розпочалися в 2011 році і продовжувались діями відповідача аж до винесення ухвали касаційним судом, тобто до 16 червня 2015 року. Глибину моральних страждань підсилювала і та обставина, що відповідач розумів незаконність своїх дій і хотів добитися підтвердження їх правильності шляхом оскарження постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року. Практично 4 роки неправомірні дії відповідача справляли негативну дію на стан здоровя позивача, що спричинило захворювання його серцево-судинної системи. Просить стягнути з ОСОБА_2 начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області 300 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, в поданому відзиві на позовну заяву, просить визнати позовні вимоги безпідставними та відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року по справі №2а/1770/1810/2011 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області щодо включення до загального місячного оподаткованого доходу ОСОБА_1 сум довічного грошового утримання та його оподаткування за 2011 рік.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2012 року залишено без змін.

Наказом Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області № 30 від 28 травня 2012 року про повернення податку з доходів фізичних осіб, позивачу ОСОБА_1 відповідно до рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, листа ДСА України від 27 квітня 2012 за № 11-2217/12, листа ДПІ у м. Рівному від 15 травня 2012 за № 7418/17-406 повернуто 8828,42 грн. податку з доходів фізичних осіб, утриманого та перерахованого із щомісячного грошового утримання протягом 2011 року шляхом зарахування цих сум в рахунок стягнень такого податку із належної кожному суддівської винагороди протягом 2012 року.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 своїми незаконними діями завдав йому моральних страждань, що призвело до захворювання серцево-судинної системи. Проте позивач не надає жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, як і не надає доказів, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, в чому полягає тяжкість заподіяної моральної шкоди та матеріальний стан відповідача. Суд звертає увагу на те, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 березня 2012 року, яка набрала законної сили, встановлено неправомірність дій територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області як державного органу, а не посадової особи відповідача ОСОБА_2 як начальника територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів законом покладено на сторону. У даному випадку позивачеві сторони свої зобовязання щодо надання належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог не виконала. При наведених обставинах суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є недоведеним, оскільки позивачем не надано доказів підтвердження обставин, що саме дії відповідача та з вини відповідача сталась хворобова. Крім того, позивачем не надано доказів підтвердження його захворювання

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання : 35604, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, начальник Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області, робоча адреса: 33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22а.

Суддя С.П. Харечко