КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2983/2018 Головуючий у 1 інстанції - Букіна О.М.
Унікальний номер справи № 760/5636/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді доповідача Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна державна адміністрація в місті Києві про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання таким, що втратив право користування житловою площею,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.03.2017.

Зазначає, що у спірній квартирі, на момент укладення договору, був зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає, але займає одну з кімнат, у якій, можливо, знаходяться його особисті речі.

Договір найму жилого приміщення між сторонами не укладався, а тому відповідачу було запропоновано знятися з реєстраційного обліку.

Разом з цим, позивач посилається, що відповідач не є членом родини позивача, а тому порушує права останнього на вільне користування та розпорядження своїм майном.

В ході розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги і просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею.

Рішенням Солом'янського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна державна адміністрація в місті Києвіпро усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання таким, що втратив право користування житловою площею задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позову, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що відповідач шістнадцять років проживає в даній квартирі зі своєю дружиною, протягом останніх декількох років між відповідачем та його матір'ю склалися неприязні стосунки, через що мати неодноразово намагалась обмежити його в праві проживання в квартирі.

Будучи членом сім'ї власника квартири, на законних підставах в 1987 році був вселений в квартиру ще за його неповноліття, має право на проживання та користування квартирою в межах та на умовах, визначених чинним законодавством України, отже його порушене право підлягає належному судовому захисту.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування квартири від 06.03.2017 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, що також підтверджується довідкою Житлово - будівельного кооперативу «КІБІ -3» від 17.03.2017.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що відповідач за згодою попереднього власника квартири АДРЕСА_1 був зареєстрований в ній як член сім'ї власника та проживав в ній.

На підставі Договору дарування квартири від 06.03.2017 року ОСОБА_5 подарувала спірну квартиру, яка належала їй на праві власності, позивачу ОСОБА_4

ОСОБА_3 не є членом сім'ї нового власника , проживає в квартирі та користується нею поза волею власника, який просив усунути перешкоди в користуванні його власністю та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування його квартирою.

Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання відповідача в його квартирі.

Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із пунктом Четвертим частини першої статті 406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

В даному випадку змінився власник квартири, у попереднього власника припинилося право власності на спірну квартиру, а відповідно припинилося і право користування цією квартирою у особи, якій попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач втратив право користування нерухомістю, а саме квартироюАДРЕСА_1, оскільки його право було похідним від права власності попереднього власника.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні власністю рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому в цій частині воно не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, однак, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: