№ 201/9835/14- ц
провадження 2-п/201/37/2018
УХВАЛА

28 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, грошових коштів та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, грошових коштів та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року позовні вимоги були задоволені повністю.

29 травня 2018 року відповідач звернулася до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду від 07 жовтня 2014 року, посилаючись на незаконність винесення такого рішення, не правильність вирішення спору, не відповідність висновків суду матеріалам справи та порушення процесуальних норм при винесенні ухвали про заочний розгляд справи і винесення заочного рішення.

Заявник вимоги заяви підтримав, просив скасувати вказане заочне рішення суду і призначити справу до розгляду в загальному порядку, задовольнивши її заяву в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання в судове засідання не зявився, про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення; вказаним, на думку суду, проти вимог заяви заперечував, вважаючи вказане рішення винесеним у відповідності до норм ЦПК, повідомлення відповідачів про слухання справи було належним і неодноразовим, іншої адреси для свого листування відповідач не надавав. Отже вимоги заяви безпідставні і фактично просили заяву залишити без задоволення, справу слухати без участі їх представника.

Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву не обґрунтованою і не підлягаючою задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що дійсно Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 07 жовтня 2014 року була розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, грошових коштів та судових витрат, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року позовні вимоги були задоволені повністю.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України Умови проведення заочного розгляду справи 1. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. 3. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Згідно ст. 283 ЦПК України Повідомлення про заочне рішення 1. Відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України Порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення 1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 2. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 3. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 4. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач ОСОБА_1, скориставшись своїм правом (через представника), яке передбачено ст. 280-284 ЦПК України, звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Обставини, викладені в заяві цього відповідача є не обґрунтованими з огляду на наступне.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що в справі був наявним реальний спір стосовно її вини у завданні шкоди в ДТП, а отже і відшкодовувати цю шкоду вона не повинна, з позивачем є реальний спір, позивач не вказав всіх обставин спору, не надав всіх необхідних документів і взагалі фактично вибрав неналежний спосіб захисту своїх інтересів, не згодна ця відповідачка і по суті рішення, про час та день судового розгляду даної цивільної справи належним чином не була повідомлена, про що свідчить відсутність в матеріалах справи такого повідомлення в судове засідання на реальну адресу мешкання, а не місце реєстрації (що не співпадає), яке було б нею отримано.

Але судом встановлено, що згідно загальновідомих фактів (в тому числі і поданих письмових документів самим заявником і відповідачем, заяви про ознайомлення зі справою, отримання копії рішення, постанови суду про в справі про адміністративне правопорушення та інш.) місце знаходження цього відповідача (саме з її слів) було на час ДТП, є конкретним і визначеним: АДРЕСА_1, вказану адресу ОСОБА_1 вказувала банку як місце як місце свого фактичного мешкання як після ДПТ так і на час розгляду судом адміністративного матеріалу в 2011, постанову суду від 20 червня 2011 року з цією адресою свого мешкання вона отримала своєчасно в 2011 році і не оскаржувала її, не робила зауважень стосовно адреси мешкання і не ініціювала питання про виправлення описки в цій частині вказаної постанови суду; саме на вказану адресу цьому відповідачу направлялися повістки про слухання справи 01 серпня і 07 жовтня 2014 року, відповідач повинен був їх отримувати, оскільки про поданий спір, позов знав, так як поштові повідомлення до нього (місця фактичного мешкання) доходять (там, з її слів, мешкала її мати); в даному випадку поштова повістка по дату слухання на 01 серпня і 07 жовтня 2014 року направлена була судом відповідачці на вказану адресу, але остання не отримала вказане і відділення звязку повернуло вказані документи (як і раніше) до суду, до суду поверталися повідомлення про отримання відповідачем повісток і повідомлень суду про слухання справи, є поштові реєстри про відправлення таких повідомлень про слухання справи і саме повідомлення, в тому числі і жовтні 2014 року.

Пояснення про те, що відповідач міг певний час не дивитися за вхідною поштою, чи якийсь час тимчасово не мешкав в той час за цією адресою не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки таких відомостей він суду не надавав, а відповідно до ст. 131 (ст. 77 на той час) ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Уразі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Після переносів та відкладень в слуханні справи, в тому числі і через неявку без поважних причин в судове засідання і цього відповідача (01 серпня 2014 року ), 07 жовтня 2014 року судове засідання відбулося, справа розглянута по суті і винесено рішення. Зараз виконавчий лист по цій справі знаходиться на виконанні в державні виконавчій службі і реально виконується.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України Порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення 1. Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 2. Головуючий відкриває судове засідання і зясовує, хто з учасників справи зявився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і зясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення. 3. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. 4. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ознайомившись зі змістом заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 07 жовтня 2014 року, суд вважає, що причини неявки в судове засідання, що відбулося 01 серпня і 07 жовтня 2014 року не є поважними та заява не містить доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Так в цій заяві про перегляд рішення відповідач вказує про те, що йому не було відомо про час та дату судового засідання посилаючись на те, що про рішення він дізнався тільки пізніше. Але вказане не відповідає дійсності, оскільки відповідач не повідомляв суду про зміну місця мешкання та реєстрації, в заяві про перегляд заочного рішення суду вказана адреса місця реєстрації і знаходження відповідача. Окрім того, твердження відповідача про те, що судова повістка про виклик в судові засідання ним не отримана, не відповідає дійсності і є лише припущенням відповідача нічим не підтвердженим, оскільки повістка йому направлялася судом та не отримана чомусь ним, про що є поштове повідомлення, направлення повістки судом було завчасно.

Отже, суд робить висновок про те, що відповідач по справі був своєчасно належним чином повідомлений про слухання справи 07 жовтня 2014 року і в інші дні слухання цієї справи.

Після розгляду судом справи по суті і винесення заочного рішення суд повинен був належним чином повідомити відповідача про розгляд справи та направити йому копію винесеного рішення для відома і можливості реалізації свого права в разі незгоди з рішенням оскаржити його в передбаченому законом порядку і визначені законом строки. Вказане судом було виконано.

Таким чином, заява ОСОБА_1 ґрунтується на припущеннях, які нічим не підтверджуються, що в свою чергу суперечить ЦПК України, де вказано про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, можливо зробити висновок про те, що підстави для скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню повністю.

Не може суд прийняти до уваги позицію сторони цього відповідача стосовно наполягання на своїй заяві про перегляд заочного рішення суду, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, грошових коштів та судових витрат залишити без задоволення

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 130, 131, 258-260, 280-289, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, грошових коштів та судових витрат залишити без задоволення.

Заочне рішення по вказаній цивільній справі може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя -