Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 442/3931/14-ц

провадження № 61-16354св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1,

боржник - виконавчий комітет Дрогобицької міської ради,

головний державний виконавець Головного управління юстиції у Львівській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, яка підписана представником ОСОБА_2, на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року у складі судді: Хомика А. П. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2017 року у складі суддів: Мельничука О. Я., Крайника Н. П., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року головний державний виконавець Головного управління юстиції у Львівській області звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Заява мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014 від 06 березня 2014 року, що видав Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, про «Визнати незаконним розпорядження міського голови Дрогобича №531 від 13.10.2008р. «Про звільнення з посади директора комунального підприємства готелю «Тустань» ОСОБА_1 та скасувати його. Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства готель «Тустань».

22 травня 2014 року державним виконавцем згідно вимог статей 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано сторонам виконавчого провадження. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до семи днів з моменту винесення постанови.

У цей строк боржником самостійно рішення суду не виконано. Постановою державного виконавця на боржника накладено штраф в сумі 680,00 грн. Одночасно, вимогою державного виконавця, повторно зобов'язано боржника, відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», виконати рішення суду. Боржником рішення суду не виконано, тому постановою державного виконавця на боржника накладено штраф в подвійному розмірі.

На адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області надійшов лист боржника - виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якому вказувалося, що виконати рішення суду, а саме поновити ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тустань», є неможливим з підстав припинення комунального підприємства «Тустань» шляхом злиття та створення КП «Туристичний комплекс Дрогобич», яке є правонаступником.

У зв'язку з цим та з метою повного, об'єктивного та всебічного виконання рішення, керуючись статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», просив роз'яснити резолютивну частину виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014 від 06 березня 2014 року, що видав Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства готель «Тустань», а саме яким чином поновити боржника на посаді підприємства, яке припинило свою діяльність.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року заяву задоволено.

Роз'яснено резолютивну частину виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014 від 06 березня 2014 року, що видав Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради, комунального підприємства готель «Тустань», третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким вирішено позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати незаконним розпорядження міського голови Дрогобича № 531 від 13 жовтня 2008 року «Про звільнення з посади директора комунального підприємства готелю «Тустань» ОСОБА_1 та скасувати його. Поновити ОСОБА_1 на посаді директора КП готель «Тустань». Стягнути з КП готель «Тустань» на користь ОСОБА_1 7 174,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 71,74 грн судового збору в дохід держави та 30.00 грн витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

Вказано, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 29 грудня 2008 року повинно бути виконане відповідно до вимог частини першої статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням вимог статті 36 КЗпП України та приписів пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаду керівника КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», яке є правонаступником реорганізованого в нього шляхом злиття КП готель «Тустань».

Ухвала мотивована тим, що рішення суду слід роз'яснити, зазначивши, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді керівника КП «Трускавецький комплекс «Дрогобич», яке є правонаступником реорганізованого шляхом злиття КП готель «Тустань», оскільки ліквідації готелю «Тустань» не відбулося, а мала місце реорганізація юридичної особи шляхом злиття з передачею всіх прав та обов'язків включаючи і обов'язок поновлення на роботі незаконно звільненого працівника новоствореній юридичній особі - КП «Трускавецький комплекс «Дрогобич».

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2017 року ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року залишена без змін.

Ухвала мотивована тим, що оскільки посада керівника підприємства була залишена, то незаконно звільнений керівник повинен бути поновлений на посаді на новоствореному підприємстві, оскільки такий обов'язок перейшов до нового господарюючого суб'єкту від одного із підприємств, яке було припинено внаслідок реорганізації в нього.

У липні 2017 року виконавчий комітет Дрогобицької міської ради звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2017 року, у якій просить оскаржені ухвали скасувати і вирішити питання по суті.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення про поновлення на посаді ОСОБА_1 фактично виконане 24 березня 2009 року. Повторне поновлення на посаді призведе до порушення прав нинішнього директора КП «Трускавецький комплекс «Дрогобич». Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради вважає, що рішення фактично виконане і виконавче провадження підлягає закінченню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що у процесі виконання виконавчого листа № 442/1172/14-ц, 6/442/47/2014 від 06 березня 2014 року, що видав Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, 19 лютого 2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області надійшов лист боржника - виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в якому вказувалося, що виконати рішення суду, а саме поновити ОСОБА_1 на посаді директора КП «Тустань», є неможливим з підстав припинення КП «Тустань» шляхом злиття та створення КП «Туристичний комплекс Дрогобич», яке є правонаступником.

При задоволенні заяви державного виконавця про роз'яснення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суди зробили висновок, що під час реорганізація підприємства шляхом злиття відбувається передача всіх прав та обов'язків до новоствореної юридичної особи, а тому обов'язок поновлення на роботі незаконно звільненого працівника також переходить до новоствореної юридичної особи, а саме КП «Туристичний комплекс «Дрогобич».

Колегія суддів не погоджується із цими висновками судів з таких підстав.

Тлумачення частини першої статті 221 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржених ухвал) свідчить, що роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Проте при задоволенні заяви державного виконавця суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції фактично змінили рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2008 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені ухвали скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2017 року скасувати.

Передати справу № 442/3931/14-ц на новий розгляд до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат