АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4702/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року,

встановив:

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем дитини залишилась проживати з матір'ю, а батько у добровільному порядку коштів для утримання дитини не надає.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500 грн. щомісячно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року по 10 серпня 2015 року. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач зазначала, що вона щомісячно витрачає на утримання дитини 8 850 грн., а тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 4 500 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2 500 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дитину та визначив розмір аліментів 2 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись в повній мірі не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог, зокрема розміру аліментів, які мають бути стягнуті на утримання дитини, позивач зазначала, що вона несе витрати на індивідуальний розвиток здібностей дитини, а також на лікування сина у зв'язку з ураженням його нервової системи.

Однак, такі витрати є додатковими відповідно до положень ст.. 185 СК України та не можуть впливати на розмір аліментів, про стягнення яких звернулась до суду позивач.

В обґрунтування позовних вимог, зокрема розміру аліментів, які мають бути стягнуті на утримання дитини, позивач зазначала, вона несе витрати відвідування дитиною гуртка гімнастики для розвитку її здібностей, а також користується послугами логопеда з метою розвитку та соціалізації.

Однак, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що витрати на індивідуальний розвиток здібностей дитини, а також на її лікування є додатковими відповідно до положень ст. 185 СК України та не можуть впливати на розмір аліментів, про стягнення яких звернулась до суду позивач.

Частиною 1 ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З вимогами про стягнення з відповідача на свою користь додаткових витрат на дитину позивач до суду не зверталась, однак не позбавлена такого права.

Крім того, у розрахунку щомісячних витрат на утримання дитини позивачем було вказано, що нею щомісячно витрачаються кошти на ремонт групи в дитячому садочку в розмірі 1 000 грн., що вочевидь не відповідає дійсності. Доказів про те, що ОСОБА_3 щомісячно несе витрати на ремонтні роботи у дитячому садочку, матеріали справи не містять. Слід зазначити, що такі витрати не можуть вважатись необхідними для утримання дитини та компенсуватись за рахунок відповідача.

Також на обґрунтування заявлених вимог позивачем було надано копії фіскальних чеків, якими вона підтверджувала витрати, які вона несе на утримання дитини. Однак, слід зазначити, що з наданих до суду чеків вбачається придбання предметів особистого вжитку та харчування, які вважати такими, що необхідні для дитини, не можна. Зокрема, надані копії квитанції свідчать про придбання алкогольних напоїв, лез для гоління, а також вітамінів для вагітних та лікарських засобів, протипоказаних дітям до 12 років (а.с.10, 11, 16 ).

Не може впливати на розмір аліментів і посилання позивача на те, що вона несе витрати з оплати комунальних послуг в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки з наданих копій квитанцій вбачається, що така вартість комунальних послу споживається всіма мешканцями квартири, а не лише дитиною, аліменти на утримання якої є предметом розгляду даної справи, а тому половина вартості спожитих комунальних послуг покладена на відповідача бути не може.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що він не працює, перебуває на утриманні у своїх батьків, які окрім нього мають ще неповнолітню дитину, а також зазначав, що до січня 2018 року він навчався на денній формі, а тому був позбавлений можливості отримувати доходи, у зв'язку з чим просив стягнути з нього на користь позивача аліменти у мінімальному розмірі для дитини відповідного віку. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для визначення аліментів у розмірі, вказаному ОСОБА_4 та не звільняють його від обов'язку утримувати доньку в обсязі, необхідному та достатньому для забезпечення її гармонійного розвитку.

Відповідач є працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи або має на утриманні інших осіб, до суду надано не було.

Апелянт зазначав, що він був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з липня 2017 року, однак за відсутності можливості здійснювати підприємницьку діяльність і отримувати дохід вимушений був зареєструвати її припинення у серпні 2017 року. Разом з тим, доказів на підтвердження такої неможливості, а також наявності обставин, якими така була викликана, матеріали справи не містять.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не можуть бути визнані судом об'єктивними причинами для визначення розміру аліментів у мінімальному розмірі, що станом на червень 2018 року становить 746 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Таким чином, рішення суду підлягає зміні в частині розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, в сумі 2 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді