Справа № 346/4212/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/108/18
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представників ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду, постановлене у складі судді Димашка В.П. 12 жовтня 2017 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіла все своє майно ОСОБА_8 Спадкове майно складається з 1/2 частини автомобіля ВАЗ 21093 та 1/2 частини вкладу в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Вказане майно було оформлене на чоловіка спадкодавця - ОСОБА_5 Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі відповідного свідоцтва.

На підставі викладеного ОСОБА_3 з урахуванням уточнених позовних вимог просила: визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21093; стягнути з ОСОБА_4 1/2 частину грошового вкладу (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк» у розмірі 35 883 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору та 500 грн. витрат на проведення оцінки ринкової вартості транспортного засобу. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_4 1/2 частини грошового вкладу (депозиту) у розмірі 35 883 грн. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2018 року ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 1/2 частини грошового вкладу (депозиту) у Публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк» скасована і справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093 залишені без змін.

Отже, апеляційним судом переглядається рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року в частині повернення частини депозитного вкладу в ПАТ «Ощадбанк».

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду. Апелянт вказує на те, що ОСОБА_5 помер до закінчення шестимісячного строку прийняття спадщини, право на обов'язкову долю після смерті дружини в установленому законом порядку не оформив, а тому після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/2 частину транспортного засобу та 1/2 частину грошового вкладу.

Зазначає, що ст. 1276 ЦК України не передбачає правонаступництво в правах на спадкування обов'язкової частки. Право на обов'язкову частку є особистим, покликаним захистити інтереси непрацездатних, а не їх спадкоємців.

ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду про те, що їй необхідно було звернутись в передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк з вимогою до ОСОБА_4, як спадкоємця ОСОБА_5, який за життя зняв кошти з банківського рахунку і 1/4 частина з яких мала б належати їй за заповітом, оскільки до спірних правовідносин не може бути застосована зазначена норма, так як вона ніколи не була кредитором ОСОБА_5

Також вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що спірні кошти були особистою власністю ОСОБА_5

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Представники ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про повернення депозитного вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 протягом шести місяців від дня, коли вона дізналася про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, не пред'явила свої вимоги до спадкоємця, яка прийняла спадщину, про стягнення суми вкладу у ПАТ «Ощадбанк», який був закритий, кошти за яким були повернуті вкладнику, тому вона відповідно до норми ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавлена права вимоги до ОСОБА_4 в частині стягнення грошового вкладу.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що 30 червня 1981 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали шлюб.

Відповідно до довідки КП «Житлоінфоцентр» від 09 червня 2016 року в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_7 з 10 червня 1971 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 з 27 лютого 2002 року.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла позивач, про що 04 липня 2016 року подала заяву нотаріусу. 22 червня 2016 року ОСОБА_5 подав заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_7

Постановою приватного нотаріуса від 08 липня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - виділі частки в спадковому майні ОСОБА_7

28 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про вирішення спадкового спору.

Встановлено, що 01 липня 2016 року ОСОБА_5 склав заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер.

22 травня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_5 - ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_5 належав автомобіль ВАЗ 21093, ринкова вартість якого станом на 13 липня 2016 року становила 19 401 грн.

Зазначений автомобіль був придбаний ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у період шлюбу, тому є спільним сумісним майном останніх відповідно до частини першої статті 60 СК України.

Відповідно до довідки ПАТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2016 року в Івано-Франківській філії банку в ОСОБА_5 був відкритий рахунок на суму 2 700 дол. США. 23 червня 2016 року рахунок закрито вкладником, кошти повернуто.

Вказані кошти також були спільним сумісним майном подружжя: ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (стаття 1233, частина перша статті 1235 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

На підставі викладеного суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 як непрацездатний вдівець має право на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093, відповідно, ОСОБА_3 має право на спадкування 1/4 частини цього автомобіля за заповітом.

Таким чином, суд правильно вирішив спір в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частину автомобіля ВАЗ 21093, судове рішення в цій частині не є предметом перегляду апеляційною інстанцією.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Встановлено, що позивач звернулася до суду за вирішенням спадкового спору, зокрема про стягнення 1/2 частини грошового вкладу (депозиту) у ПАТ «Ощадбанк» саме до ОСОБА_5, який у подальшому під час розгляду справи помер (ІНФОРМАЦІЯ_4), після чого провадження у справі було зупинено до залучення правонаступника.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року провадження у справі відновлено. До участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_4

Відповідно до частини другої статті 37 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, а він отримав суму вкладу, який належав йому та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною четвертою статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки позивач пред'явила вимогу саме до спадкодавця ОСОБА_5 за його життя, а ОСОБА_4 була залучена до участі у справі як спадкоємець останнього, то немає підстав вважати порушеними норми статті 1281 ЦК України та позбавлення ОСОБА_3 частки у спадковому майні - грошовому вкладі (депозиті) у ПАТ «Ощадбанк».

Норми статті 1281 ЦК України не застосовуються, якщо кредитор звертався з позовними вимогами до спадкодавця за життя, а спадкоємець останнього був залучений до участі у справі як правонаступник.

Як встановлено судом, відповідно до довідки ПАТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2016 року в Івано-Франківській філії банку у ОСОБА_5 був відкритий рахунок на суму 2 700 дол. США. 23 червня 2016 року рахунок закрито вкладником, кошти повернуто.

Згідно наданих ПАТ «Ощадбанк» належним чином завірених копій заяв на видачу готівки №469698 (#69029311) від 23 червня 2016 року та №469698 (#69029872) від 23 червня 2016 року ОСОБА_5 було повернуто 67 014,00 грн. згідно договору №469698 від 23 січня 2012 року та виплачено 13,47 дол. США, що еквівалентно 335,38 грн., відсотків за договором №469698 від 23 січня 2012 року.

Отже, в загальному ПАТ «Ощадбанк» повернуло ОСОБА_5 за депозитним вкладом кошти в сумі 67 349,38 грн.

Оскільки ОСОБА_3 має право на 1/4 частину спадкового майна, а саме, 1/4 частину коштів, виплачених ПАТ «Ощадбанк» за депозитним вкладом, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає до стягнення 16 837,35 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, то рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року в наведеній частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 16 837,35 грн. за договором банківського вкладу №469698 від 23 січня 2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що за позовну вимогу про стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_3 відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатила 640 грн. судового збору (т. 1 а.с.109).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатила 1310,32 грн. (т. 1 а.с.161).

Отже, враховуючи, що рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року переглядалося апеляційним судом тільки в частині позовної вимоги про стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту), то з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 640 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 704 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 жовтня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором банківського вкладу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1, - 16 837,35 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень 35 копійок) за договором банківського вкладу №469698 від 23 січня 2012 року, 640 грн. витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 704 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.