Номер провадження: 22-ц/785/1188/18
Номер справи місцевого суду: 522/6922/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

з участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні й вихованні дитини та визнання порядку спілкування матері з сином, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси ,ухваленого під головуванням судді Тарасова А.В. ,15 серпня 2017 року, у м.Одесі,-

встановив :

У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні й вихованні дитини та визнання порядку спілкування матері з сином і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що до 2012 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу вони народили сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.03.2012 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та син залишився на вихованні у позивача. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2017 р. визначено місце проживання сина разом із відповідачем. Відповідач усілякими засобами намагається створити перешкоди для спілкування позивача із дитиною: блокує телефон, не дає слухавку, забороняє побачення, погрожуючи при цьому дитині.

Позивач просила суд зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: перебування матері з сином кожної суботи з 9.00 год. до 20.00 год. неділі, перебування малолітнього ОСОБА_4 разом із матірю ОСОБА_2 щорічно під час літнього оздоровлення в липні місяці. Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов не визнали.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом погодився частково та просив суд зобовязати відповідача не перешкоджати зустрічам і спілкуванню матері громадянки ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні її сина шляхом встановлення систематичних зустрічей матері з дитиною з 09.00 години ранку суботи до 12.00 години неділі, враховуючи розпорядок дня дитини.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. (а.с. 58-60).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, а саме зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступний порядок участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: перебуванні матері з сином кожної суботи з 09.00 год до 20.00 год. неділі та перебуванні малолітнього ОСОБА_4 разом з матірю ОСОБА_2 щорічно під час літнього оздоровлення в липні місяці. (а.с.125-128).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував те,що після переїзду дитини до батька у дитині погіршилася успішність ,органом опіки та піклування встановлений порядок спілкування її з дитиною ,проте відповідач не виконує зазначене рішення та створює їй перешкоди у спілкуванні з сином.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною.

Проте , з такими висновками суду погодитися не можна.

Колегія суддів, частково погоджується з доводами апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.12.2010 року, який був розірваний рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.03.2012 року , про що сторони не заперечують.

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4 15.03.2005 року , що підтверджується свідоцтвом про народження серія I-ЖД № 9009249 від 07.04.2005 року (а.с.8).

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.02.2017 р. визначене місце поживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_3 (а.с.11).

Сторони проживають окремо, кожен з яких має самостійну сімю.

Неповнолітній ОСОБА_4 навчається у приватному закладі «Одеська приватна загальноосвітня шкода I-III ступенів-ліцей «Черноморський» (а.с.39) та займається у дитячо-юнацькому клубу «Атлетик» (а.с.41). Відповідно до довідки КП «Дитяча міська поліклініка № 6» № 504 від 20.10.2014 року ,ОСОБА_4 здоров, на обліку «Д» не перебуває (а.с.43). Відповідно до акту обстеження побутових умов ,за місцем проживання дитини, житлові умови місця проживання ОСОБА_4-задовільні (а.с.46).

За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи спір щодо участі матері у спілкуванні з дитиною виник через непорозуміння та не досягнення спільної згоди сторін про порядок та спосіб спілкування позивача з сином , що є перешкодою для позивача у вільному спілкуванні з дитиною та участю у її вихованні.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що вона має бажання брати участь у вихованні дитини ,проте відповідач створює перешкоди ,блокує телефон,не дає слухавку,забороняє побачення з дитиною.

В судовому засіданні колегії суддів відповідач ОСОБА_3 ,колегії суддів пояснив, що позов визнає частково , згоден з тим, що мати має право на спілкування з дитиною, проте наведені в апеляційній скарзі судження не відповідають дійсності ,він згоден з тим, щоб син два рази на місяць зустрічався з матірю у субботу та 20 днів у серпні на розсуд позивача. Син займається футболом ,навчається у гімназіїї перешкод для спілкування сина з матірю не має.

Матеріали справи не містять докази у спростування пояснень позивача з приводу створення відповідачем перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 .

Відповідно до акту перевірки житлових умов ОСОБА_2 ,вбачається ,що позивач проживає у котеджу № 95 ,який складається з двох уровней ,площею 127 кв.м. ,зі всіма зручностями (а.с.46).

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 у присутності класного керівника ОСОБА_5 ,суду пояснив, що він не памятає де точно проживає мати,оскільки був у неї 1 раз. Знає ,що мати проживає з чоловіком Максимом та має дитину. Він не бажає приходити до матері до дому та ночувати у матері, оскільки йому не приємний чоловік матері ОСОБА_6 та йому стає незручно. З матірю він зустрічався на вулиці. Мати йому не телефонує. Він займається футболом,навчається у гімназії.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської РДА № 01-11/1573 від 28.10.2016 року, було визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , шляхом встановлення систематичних зустрічей матері з дитиною з 09.00 години ранку до 12.00 години неділі ,враховуючи розпорядок дня дитини, яке має відбуватися за умови забезпечення необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини, а також святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків.

Однак, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів, частково погоджується з висновком органу опіки та піклування № 01-11/1573 від 28.10.2016 року .

При вирішенні питання щодо встановлення способу та порядку участі матері у вихованні дитини , колегія суддів частково враховує висновок органу опіки та піклування Приморської РДА Одеської міської ради № 01-11/1573 від 28.10.2016 року та те,що батьки мають рівні права між собою щодо зустрічі з сином та позивач не позбавлений права проводити зустрічі з сином без присутності батька.

Колегія суддів також враховує те ,що позивач - мати малолітнього ОСОБА_4 має іншу сімю ,проживає з чоловіком , з яким неповнолітній ОСОБА_4 не бажає зустрічатися.

Суд першої інстанції ,відмовляючи у задоволенні позову , не звернув увагу на те, що мати має право на спілкування з сином та має право приймати участь у його вихованні .

Сам факт звернення з позовом до суду ,є доказом наявності між сторонами спору , який не врегульований в досудовому порядку та підлягає вирішенню судом , відповідно до національного законодавства.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів, з врахуванням віку малолітнього ОСОБА_4, його відвідування додаткових спортивних закладів, з врахуванням запропонованого позивачем способу участі у вихованні дитини, з дотриманням права кожнього з батьків у праві спільного відпочинку з дитиною та права у прийнятті участі у вихованні дитини ,з врахуванням того, що батьки працюють та мають два вихідних дні на тиждень, з врахуванням відношення дитини до членів нової сімї позивача, вважає доцільним визначити спосіб участі матері ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення її систематичних побачень з дитиною кожної першої та третьої суботи з 09.00 год. ранку до 20 годин вечора, враховуючи розпорядок дня дитини без присутності батька ОСОБА_3, та перебуванні малолітнього ОСОБА_4 разом з матірю ОСОБА_2 щорічно під час літнього оздоровлення в серпні місяці до 20 днів включно на розсуд матері.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що відповідач просто знущається з позивача психологічно ,коли позивач телефонує йому телефоном не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи є оціночним судженням позивача діям відповідача .

За таких обставин, відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,368,п.2 ч.1 ст. 374,376,381-384 ЦПК України, суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про усунення перешкод у спілкуванні й вихованні дитини та визнання порядку спілкування матері з сином задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення її систематичних побачень з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. ранку до 20 год. вечора , враховуючи розпорядок дня дитини без присутності батька ОСОБА_3, та перебуванні малолітнього ОСОБА_4 разом з матірю ОСОБА_2 щорічно під час літнього оздоровлення в серпні місяці до 20 днів включно на розсуд матері.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.06.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9