АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2421/16-ц 22-ц/774/1163/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/2421/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2018 року, яке ухвалено суддею Мазуренком В.В. о 09 годині 53 хвилини у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (надалі ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1, яка розташована на другому поверсі двоповерхового будинку.

На підставі договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 19 травня 2014 року, укладеного між ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та ОСОБА_1, товариство зобов'язалося надавати послуги по утриманню вищевказаного будинку, у тому числі послуги з обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж.

24 травня 2016 року у будинку №24 по проспекту Південний у місті Кривому Розі відбувся порив на трубопроводі центрального опалення, внаслідок чого сталося залиття належної позивачу квартири № 4, чим їй спричинено майнову та моральну шкоду.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 12425,90грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., та судові витрати.

Ухвалами Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05 липня 2017 року та від 27 липня 2017 року до участі у справі у якості третіх осіб залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ПівдГЗК»).

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12425,90 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Стягнуто з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1102,40 грн., 2000 грн за проведену судову будівельно-технічну експертизу.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування судом обставин справи. Так, судом не було взято до уваги, що надання послуг у будинку №24 по проспекту Південний у місті Кривому Розі здійснювалося якісно та своєчасно, жодних скарг від мешканців будинку не надходило. Причиною залиття квартири позивача є прорив трубопроводу центрального опалення, який відбувся у звязку з проведенням гідравлічних випробувань зовнішніх мереж працівниками ПАТ «ПівдГЗК», у звязку з чим відсутній причинний звязок між дійми відповідача та завданою шкодою, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог. Також, відповідач вважає недоведеними позовні вимоги в частині завдання позивачу моральної шкоди та щодо розміру завданої матеріальної шкоди. Відповідач вважає, що позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами необхідності придбання тканини для ремонту мяких меблів саме у розмірі 2 888,30 грн. Крім того, відповідач не згоден з висновками судового експерта в частині визначеного ним розміру матеріальних збитків, оскільки до нього включено роботи з ремонту міжкімнатних дверей, натяжної стелі та демонтажу багату, які є необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 та третя особа ПАТ «ПівдГЗК», кожен окремо, зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження по даній цивільній справи та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзивів на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_1, яка розташована на другому поверсі двоповерхового будинку, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №І784 від 28.11.2007 року, на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 6, 8, 9).

19 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №24/4-П, за умовами якого ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» зобовязався виконувати послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій у будинку №24 по проспекту Південний у місті Кривому Розі, а позивач зобовязалася своєчасно оплачувати ці послуги (а.с.16-17).

Згідно п.3.4.3 цього Договору відповідач зобовязаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів по ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством.

Згідно п. 3.4.9, 3.4.10 Договору відповідач зобовязаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень. Зобовязаний своєчасно проводити підготовку будинків і технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

24 травня 2016 року квартира АДРЕСА_1 була затоплена, про що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» було складено відповідний ОСОБА_5, згідно якого комісією встановлено наступне: квартира трикімнатна, знаходиться на другому поверсі двоповерхової будівлі. В залі натяжна стеля, яка обірвана внаслідок залиття води з перекриття у квартиру. Мокра підлога покладено ДВП. В залі знаходиться меблева стінка, диван, які намочені водою. Також наявні сліди затікання в коридорі (суміжний з залом), стіни обклеїні шпалерами. Залиття відбулось внаслідок аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення (на горищі) (а.с.7).

Позивач неодноразово зверталась до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» з приводу відшкодування шкоди, завданої затопленням її квартири, однак їй було надано відповідь про відсутність вини ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» з посиланням на те, що 24.05.2016 року ПАТ «ПівдГЗК» проводились випробування теплових мереж, про що відповідача не було поінформовано, та відповідач не брав участь у цих випробуваннях, що призвело до затоплення квартири позивача (а.с.18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося внаслідок прориву внутрішньобудинкових мереж, за належне утримання та ремонт яких відповідає ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», а тому саме відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до пунктів 2, 5, 7, 10 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на експлуатуючій організації, як на виконавцеві послуг, лежить обов'язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

У відповідності до статтей 176, 178 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №45 від 24.01.2006 р., п. 1.2.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 р. №150, Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 власник будинку (балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа) несе відповідальність перед власником квартири в разі незадовільного утримання будинку або ненадання в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства.

Згідно п 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 1 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізоване опалення входять до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При цьому внутрішньобудинковою системою гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача.

Відповідно до Переліку послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій і послуг по ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлового комунального господарства від 10.08.2004 року за № 150, роботи по заміні трубопроводів гарячого постачання відносяться в залежності від об'єму до поточного або капітального ремонту у встановлені нормативні строки експлуатації трубопроводів та відповідно до п.п.4.5 ч.2 ст. 24 та п.п.1.7.8 ч.2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладені на балансоутримувача, тобто на ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».

ОСОБА_5 обстеження квартири позивача від 24 травня 2016 року, складеного комісією у складі представників ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» (а.с. 7), вбачається, що залиття сталося через аварійну ситуацію трубопроводу центрального опалення на горищі будинку, тобто через пошкодження внутрішньобудинкової системи центрального опалення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме відповідач ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», як балансоутримувач багатоквартирного будинку №24 по проспекту Південний у місті Кривому Розі, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово- комунальних послуг.

Згідно розяснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

У зв'язку з вищезазначеним судом першої інстанції, на підставі вимог ст. 1166 ЦК України, зроблений обґрунтований висновок про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду саме з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».

Доводи апеляційної скарги про те, що затоплення сталося внаслідок проведенням гідравлічних випробувань зовнішніх мереж працівниками ПАТ «ПівдГЗК» не знімають із ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», як балансоутримувача, обовязку відшкодувати шкоду, завдану позивачу внаслідок аварії на внутрішньобудинкових мережах, оскільки згідно ОСОБА_5 розмежування балансової приналежності теплових мереж ПАТ «ПівдГЗК» обслуговує теплотрасу виключно до зовнішньої стіни житлового будинку №24 по проспекту Південний у місті Кривому Розі, тоді як внутрішньобудинкові мережі обслуговуються саме відповідачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що обслуговування внутрішньобудинкових мереж, до яких без сумніву відноситься і система централізованого опалення та гарячого водопостачання, є складовою послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, котрі відповідач надає позивачу. Надання таких послуг у належній кількості та якості покликано унеможливити виникнення аварійних ситуацій, проте внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків з утримання будинку, а саме: обслуговування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, відбулось залиття квартири позивача.

При цьому, доводи відповідача про те, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», як балансоутримувач, не був повідомлений про проведення працівниками ПАТ «ПівдГЗК» робіт на трубопроводі не мають правового значення для вирішення даного спору, з вищенаведених підстав, та це питання має бути вирішено виключно в межах правовідносин між ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та ПАТ «ПівдГЗК», учасником яких позивач ОСОБА_1 не являється.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок судового експерта №21/17 від 05.05.2017 року є належним доказом у справі, оскільки, будь-яких доказів того, що зазначений у висновку розмір майнової шкоди не відповідає дійсному, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з висновками експерта в частині визначеного ним розміру матеріальних збитків, оскільки до нього включено роботи з ремонту міжкімнатних дверей, натяжної стелі та демонтажу багату, колегією суддів відхиляються, оскільки цим доводам відповідача судом першої інстанції було надано належну оцінку та у письмових поясненнях на питання сторін експерт підтвердив висновки проведеної експертизи (а.с.154,181), зазначивши, що дверна коробка міжкімнатних дверей була пошкоджена від дії води, парашутна тканина є різновидом натяжної плівки для стель, вартість монтажу натяжної стелі була вказана загальна, яка є однаковою для усіх різновидів, а на стелі мались залишки декоративного багету (в тому числі клей), тобто факт демонтажу багету був підтверджений експертом, у звязку з чим робота що виконана позивачем по демонтажу багата своїми силами врахована у кошторисі.

Відповідачем, як в суді першої інстанції, та і в суді апеляційної інстанції, не ставилось питання про призначення повторної судової експертизи щодо визначення розміру збитків, а тому суд першої інстанції правомірно взяв до уваги висновок експертного дослідження щодо вартості відновлювального ремонту для ліквідації наслідків залиття квартири, який сторонами не спростовано.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції про те, що позивач понесла витрати в сумі 2888,30 грн. на купівлю меблевої тканини для ремонту мяких меблів (а.с.112), факт пошкодження яких зафіксовано ОСОБА_5 обстеженні квартири від 24.05.2016 року (а.с. 7), а ці доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи всі обставини по справі, дійшов також обґрунтованого висновку і щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві, суд врахував роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та належним чином обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 1 500 гривень, який відповідачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 23 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: