Єдиний унікальний номер 219/7304/15-ц Номер провадження 22-ц/775/797/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2016 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Медінцевої Н.М. у місті Бахмут, в справі номер 219/7304/15-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 500962032 від 13.10.2014 року.

Згідно з умовами вказаного договору, позивач надав кредит у сумі 39 992,86 грн. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 39992,86 грн., за відсотками 533,89 грн., та по комісії 1577,53 грн.

Відповідно до умов договору, у разі неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором.

Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором в розмірі 42104,28 грн. та сплачені судові витрати.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 42104,28 грн., а саме: за кредитом 39992,86 грн., по відсотках 533,89 грн., комісія 1577,53 грн., сплачений судовий збір в розмірі 421,04 грн.

З вказаним заочним рішенням суду не погодився відповідач - ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що вказане вище рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповно зясовані усі обставини справи по даній справі, що мають суттєве значення для справи.

Просить апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача не зявився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 132).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 500962032 від 13.10.2014 року. Згідно з умовами цього договору позивач надав кредит у сумі 39 992,86 грн.

Відповідно до умов вказаного вище договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.06.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 39 992,86 грн., за відсотками 533,89 грн., та по комісії 1 577,53 грн.

Відповідно до умов договору, у разі неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідачем частково було погашено заборгованість за кредитом, а саме на 810 грн., 1000 грн., 785 грн., є безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами було укладено 13.10.2014 року, а квитанція на суму 1000 грн. датована 16.07.2014 року, квитанція на суму 785 грн. від 04.08.2014 року (а.с. 91-92).

Що стосується квитанції на суму 810 грн. від 26.03.2015 року, то вказано інший номер договору.

Тобто оплата суми боргу по вказаним вище квитанціям не стосується спірного договору.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про те, що вимога Банку про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1577,53 грн. є незаконною, є безпідставними, оскільки стягнення комісії передбачено пунктом 2.8 кредитного договору № 500962032 від 13.10.2014 року, є комісією за управління кредитом, а не комісією за ведення справи, за облік заборгованості відповідача.

Тобто апеляційний суд вважає, що комісію за вказаним вище кредитним договором було стягнуто судом першої інстанції правомірно.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2016 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2016 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 08 червня 2018 року.

Суддя О.Д.Канурна