Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 753/10034/16-ц

провадження № 61-24389св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у складі судді Лужецької О. Р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за не обліковану електричну енергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 червня 2009 року між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_4 укладено договір користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого постачальник зобов'язується надавати споживачеві енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

31 липня 2013 року представниками ПАТ «Київенерго» під час перевірки будинку АДРЕСА_1 було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, а саме: пошкодження пломб Держспоживстандарту та заводу виробника на електролічильнику. На підставі виявленого порушення було складено акт № 22720 про порушення Правил користування електричною енергією для населення.

Позивач просив стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 44 497,13 грн та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 382,40 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року, позовні вимоги ПАТ «Київенерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» вартість не облікованої електричної енергії у розмірі 44 497,13 грн та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 382,40 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів мотивовано тим, що факт порушення ОСОБА_4 Правил користування електричною енергією для населення та споживання не облікованої електричної енергії внаслідок самовільного підключення до електромереж є доведеним. Відповідно до висновку експертного дослідження у лічильнику НІК 2301 типу АП1 виявлено пошкодження усіх трьох стійок внаслідок прикладання значного зусилля. Внаслідок цього отримано можливість вільно знімати кришку та здійснювати маніпуляції із обліковим механізмом лічильника без пошкодження навішаних на нього пломб. ОСОБА_1 того, суд апеляційної інстанції відхилив доводи ОСОБА_4 про порушення Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, оскільки вони спростовуються висновками експертного дослідження.

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_5, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року, в якій просив скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити ухвалу про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилався на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не звернули увагу на те, що акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення був складений за відсутності споживача, копія йому не вручена, що позбавило ОСОБА_4 права внести свої зауваження, а підпис особи графі «Споживач» є нелегітимним, оскільки представник ОСОБА_6 не є стороною договору про користування електричною енергією. ОСОБА_1 того, експертне дослідження проводилося поза межами судового розгляду, прилад обліку електричної енергії був в компанії постачальника, піддався маніпуляціям і в неробочому вигляді був переданий на експертизу, висновок якої не може бути беззаперечним доказом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У липні 2017 року ПАТ «Київенерго» через представника ОСОБА_7 подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення залишити без змін. Заперечення мотивоване безпідставністю вимог касаційної скарги, оскільки факт несанкціонованого користування лічильником шляхом механічного пошкодження корпусу, порушення Правил користування електричною енергією для населення підтверджено належними і допустимими доказами, зокрема проведеною експертизою.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

В абзаці другому частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що правопорушенням в електроенергетиці, зокрема, є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

У пункті 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку.

Згідно з пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Суди встановили, що ПАТ «Київенерго» є постачальником енергетичних ресурсів у будинок АДРЕСА_1 відповідно до умов договору про користування електричною енергією, укладеного 11 червня 2009 року між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_4 На підставі виявленого 31 липня 2013 року порушення правил користування електричною енергією, а саме: пошкодження пломб Держспоживстандарту та заводу виробника на електролічильнику, представниками ПАТ «Київенерго» було складено акт № 22720, опломбовано електролічильник та направлено на експертизу. За результатами експертизи електролічильника 23 вересня 2014 року встановлено, що внаслідок фальсифікації пломб держповірки та виробника, механічного пошкодження корпусу отримано несанкціонований доступ до конструкції лічильника.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення трасологічного дослідження № 15899-15901/15-33 від 26 жовтня 2015 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у лічильнику виявлено пошкодження трьох стійок, що надало можливість вільно знімати кришку та здійснювати маніпуляції із обліковим механізмом лічильника без пошкодження навішаних на нього пломб. Акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 22720 від 31 липня 2013 року було підписано представниками постачальника електричної енергії: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та представником споживача ОСОБА_6, який надав доступ уповноваженим представникам позивача для огляду електроустановок відповідача.

09 грудня 2016 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення та Умов договорів про користування електричною енергією було встановлено порушення ОСОБА_4 правил та проведено розрахунок вартості спожитої необлікованої електроенергії, що складає 44 497,13 грн.

За таких обставин суди зробили правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель