АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 630/919/14-ц

провадження № 22-ц/790/3901/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа - Міськрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

заінтересована особа - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Далія Сергія Олександровича - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 15 березня 2018 року в складі судді Малихіна О.О.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2018 року Листопадський Артем Олександрович - представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, заінтересовані особи - Міськрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - МВ ДВС по Харківському району та міста Люботин ГТУЮ у Харківській області), ОСОБА_1.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь (далі - АТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за Договором кредиту б/н від 06 листопада 2007 року в розмірі 7 128 грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Однак строк пред'явлення виконавчого документа було пропущено у зв'язку з втратою його при пересилці.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 15 березня 2018 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що докази поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

06 червня 2018 року Далія Сергій Олександрович - представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надана належна оцінка листу Люботинського МВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 08 червня 2017 року, згідно з яким виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 630/919/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Договором кредиту б/н від 06 листопада 2007 року в розмірі 7 128 грн. 04 коп. відсутнє. Крім того, згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Заінтересовані особи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Частиною 1 статті 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором кредиту б/н від 06 листопада 2007 року в розмірі 7 128 грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На виконання вказаного рішення 10 березня 2015 року Люботинським міським судом Харківської області видано виконавчий лист № 630/919/14-ц, який було пред'явлено до примусового виконання ВДВС Люботинського МУЮ. Постановою старшого державного виконавця Личкань І.І. від 24 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47427798 по примусовому виконанню даного виконавчого листа.

Звертаючись у суд із заявою про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, заявник вказав, що виконавчий документ було втрачено при пересилці.

Із відповіді Люботинського МВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, наданої 08 червня 2017 року на запит АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що на виконання наказу ГТУЮ у Харківській області № 800/6 від 22 червня 2016 року виконання обов'язків начальника Люботинського МВ ДВС ГТУЮ у Харківській області покладено на старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області Кононенка Р.В. та складено акт прийому-передачі від 21 липня 2016 року, в тому числі й незавершених виконавчих проваджень. Згідно з зазначеним актом, виконавче провадження по виконанню даного виконавчого листа не передавалось. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень вказане виконавче провадження у Люботинському МВ ДВС ГТУЮ у Харківській області не перебуває (а. с. 11).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення АТ КБ «ПриватБанк» і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного пред'явлення виконавчого листа до виконання, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Посилання на частину 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо можливості пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання протягом трьох років є помилковим. Із копії постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служи Люботинського МУЮ Личкань І.І. від 24 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) 10 березня 2015 року.

За правилами частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час видачі виконавчого документу для примусового виконання) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудовим спорам, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-УШ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строк пред'явлення вказаного виконавчого документа сплинув 10 березня 2016 року, тобто до набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги. Матеріалами справи не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, на огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Далія Сергія Олександровича - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвал Люботинського міського суду Харківської області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

Р.М.Піддубний