Номер справи 220/2459/18
Номер провадження № 2/220/813/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Черняєвій С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката ОСОБА_3, звернулася до Великоновосілківського районного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позивача мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_4. Після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, селище міського типу Велика Новосілка, вулиця АДРЕСА_3 Вказана спадщина нею була прийнята, проте оформити її вона не може через відсутність правовстановлюючоого документа на домоволодіння, крім того прізвище спадкоємця «ОСОБА_8» а спадкодавця «ОСОБА_9» що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначене змушує її звернутися до суду із позовом.

В судове засідання позивач, її представник не з'явилися, до суду надійшла заява, в якй позов позивач та її представнк позов підтримали, просили його розглядати без їх участі та задовольнити, вважаючи вимоги законними та обґрунтованими.

Відповідача в судове засідання не з'явився, разом з тим, на адресу суду надійшла заява, в якій ОСОБА_2 із позовними вимогами погодилась повністю та клопотала про можливість судового розгляду без її участі.

При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, про що ІНФОРМАЦІЯ_4 Великоновосілківською селищною радою видане Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 07.01.1975 року ( а. с. 7).

Відповідач ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 06.05.1966 року (а.с. 12) та Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_5 від 29.07.2000 року ( а. с. 13).

З наданих суду витягів спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась ( а.с. 9), заповіти не складалися ( а.с.8).

Згідно постанови завідуючої Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. від 05.11.2018 року № 1562/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований в АДРЕСА_5 Великоновосілківського району Донецької області оскільки право власності за померлим не зареєстровано в БТІ, крім того, прізвище спадкодвця зазначено, як «ОСОБА_9», а його доньки спадкоємця «ОСОБА_8», а на теперішній час сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини, а у справах Великоновосілківської державної нотаріальної контори на сьогоднішній день відсутні документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.25-26).

Згідно довідки від 17.10.2018 року № 28-4547, виданої виконавчим комітетом Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області ОСОБА_4 на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_4 разом з донькою ОСОБА_1 (а.с. 23).

З оглянутої судом копії Технічного паспорта на домоволодіння (а.с. 15-21) вбачається, що КП «Великоновосілківське РБТІ було виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований в АДРЕСА_4 станом на 29.10.2018 року, власником якого значиться ОСОБА_4.

Згідно Довідки від 29.10.2018 року щодо показників на житловий будинок розташований в АДРЕСА_2, самочинне будівництво відсутнє (а.с. 22).

Відповідно до Акта приймання в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку та господарських будівель (а.с. 24), вбачається, що ОСОБА_4, є забудовником домоволодіння розташованого в АДРЕСА_6 та виявлено, що дійсно будівництво житлового будинку закінчено в 1973 році, введено в експлуатацію та відповідає будівельним нормам, однак свідоцтво про право власності спадкадавцем на підставі зазначеного акта не отримано. Державна реєстрація права власності не проведено.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Відповідно до зазначеної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі.

Зазначені вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13.

Від-так, нездійснення державної реєстрації спірного житлового будинку та відсутність правовстановлюючих документів на нього в інвентаризаційній справі бюро технічної інвентаризації не є підставою для відмови позивачці в отриманні права на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки виникнення права власності на нього на момент прийняття його в експлуатацію не залежало від державної реєстрації цього права та отримання відповідних правовстановлюючих документів на нього.

Згідно довідки виданиї КП «Великоновосілківське РБТІ» від 01.11.2018 року № 404 право власності на на житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 не зареєстровано (а.с. 14).

Крім того, із наданих суду Свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 07.01.1975 року позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_4.( а. с. 7), зазначене свідчить, що різниця у прізвищах спадкоємців та спадкодавця пов'язано з неякісним перекладом прізвища спадкодавця з російської на українську мову.

В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин неналежного оформлення правовстановлюючого документу на будівлю не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивачі не можуть ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу №1.

Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Враховуючи те, що спадщину у вигляді домоволодіння після смерті ОСОБА_4 позивачка прийняла, в судовому засіданні встановлено правомірність звернення заявника до суду із заявленими вимогами, оскільки про це свідчать письмові докази, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_7), право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, розташований за адресою АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко