АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1039/17 22-ц/774/1413/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/1039/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони : позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі, повний текст рішення суду складено 23 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ( надалі - ПАТ «ПівдГЗК»), Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що 11.03.2013 року під час виконання робочих обов'язків, із нею стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала ушкодження здоров'я у вигляді закритого перелому плічової кістки. Довідкою МСЕК від 25 червня 2013 року їй встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково. Внаслідок травми позивач тривалий час проходила лікування, обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури. У зв'язку з травмою порушено нормальні життєві зв'язки, вона позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, в неї постійно виникають складнощі з загальною слабістю, втомою, відчуття болі. Вважає їй має бути відшкодовано моральну шкоду, в наслідок ушкодженням здоров'я, тому просить суд стягнути з ПАТ «ПівдГЗК» на свою користь у відшкодування моральної шкоди 30720 гривень без урахування утримання податку з доходу фізичних осіб; стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі моральної шкоди 30720 гривень без урахування утримання податку з доходу фізичних осіб.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 та залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на її користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ПівдГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд не звернув увагу, що Актами про розслідування нещасного випадку на виробництві встановлена вина потерпілої у нещасному випадку. Судом не враховано відсутність протиправних дій з боку відповідача, які б знаходились у причинному зв'язку з ушкодженням здоров'я та заподіянню моральних страждань позивачу та безпідставно поклав на нього обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» під час виконання посадових обов'язків 11.03.2013 року із нею стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала виробничу травму.

З Акту № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (Форма Н-1) вбачається, що 11.03.2013 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві по причині, зазначеній у п. 7 «невиконання потерпілою вимог інструкції з охорони праці» (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 3 Акту проведення розслідування нещасного випадку нещасний випадок стався за таких обставин: 11.03.2013 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 отримавши дозвіл залишила робоче місце, вийшла з корпусу СП-2 та пішла у напрямку туалету. Під час пересування, в районі майстерні пиловентиляційної служби ОСОБА_1 оступилася і впала. ОСОБА_5 не дочекавшись останньої о 01 год. 15 хв. пішов в напрямку розташування туалету та виявив ОСОБА_1 лежачою на землі. Після чого, ОСОБА_1 було надано медичну допомогу, та доставлено до КЗ « Міська лікарня № 2», де їй встановили діагноз: «Закритий уламковий перелом голівки плечової кістки зі зміщенням». В п. 4 Акту зазначено, що технічних причин настання нещасного випадку не виявлено, організаційні: «невиконання вимог інструкції з охорони праці» (а.с. 8).

Крім того, в акті за формою Н-5 у висновках комісії (п.6) зазначено, що нещасний випадок, що стався з оператором пульта керування ОСОБА_1 є таким, що пов'язаний з виробництвом згідно з п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232. (а.с. 9).

Висновком МСЕК 25.06.2013 року ОСОБА_1 первинно та безстроково встановлено 20 % втрати професійної працездатності (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов'язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу через отриману виробничу травму при виконанні нею трудових обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо обов'язку відповідача відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу, через отримане професійне захворювання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування нещасного випадку на виробництві, причиною нещасного випадку позивача є порушення потерпілої п 1.11 Інструкції з охорони праці.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на відповідача, оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Вина потерпілої, щодо нещасного випадку, який ставця через її травмування у темну добу, за наявності на її путі калюжі води від дощу, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про винні дії позивача, яка не дбала про особисту небезпеку, у порушення п.1.11 Інструкції, є підставою для відмови в задоволенні їй позовних вимог, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов'язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища.

Під час виконання робочих обов'язків позивач оступилась біля майстерні пиловентиляційної служби. Як видно з протоколу огляду місця, де стався нещасний випадок 11 березня 2013 року та пояснювальної записки потерпілої ОСОБА_1, на місці її падіння була калюжа води від дощу ( а.с.46,47).

Відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою у вигляді отриманої травми і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПАТ «ПівдГЗК» норм трудового законодавства, що призвело до страждань позивача від отриманої виробничої травми, а тому, саме на роботодавця покладається обов'язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманою виробничою травмою, підтверджується матеріалами справи та встановлений в судовому засіданні. Так, позивач перебувала тривалий час на стаціонарному лікуванні, отримана травма призвела до втрати працездатності, яка не може бути відновелна, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що виробнича травма обмежує її життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром компенсації моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь потерпілої, який визначений з урахуванням роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стягуючи з відповідача ПАТ «ПівдГЗК» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн., суд першої інстанції врахував винні дії самої потерпілої, які виразилися у порушення Інструкції про охорону праці, щодо особистої безпеки, судом врахований відсоток втрати нею професійної працездатності, який становить 20%, встановлений безстроково, тяжкість отриманої виробничої травми та перенесених страждань та фізичного болю.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 28 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: