Ухвала

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 347/193/18

провадження № 61-42061ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання договірних зобов'язань,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання договірних зобов'язань у розмірі 75 350,19 грн, з яких три відсотки річних у розмірі 7 755,28 грн, проценти на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 33 715,61 грн, інфляційні втрати у розмірі 33 880,02 грн.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 7 755,28 грн - 3 % річних від суми боргу, 33 715,61 грн - відсотки на рівні облікової ставки НБУ за безпідставне користування чужими грошовими коштами та інфляційні втрати у сумі 33 880,02 грн, а всього - 75 350,91 грн, а також судові витрати у розмірі 15 754,00 грн.

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2018 року рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2018 року в частині розподілу судових витрат скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 752,46 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернулася 07 серпня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2018 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 347/193/18 становить 75 350,91 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 347/193/18 є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання договірних зобов'язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат