ПОСТАНОВА

Іменем України

17.08.2018 року м. Кропивницький

Справа № 403/365/17

Провадження № 22-ц/781/1222/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Приватне сільськогосподарське підприємство «Деметра»,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області (суддя Атамененко С.Ю.) від 19 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПСП «Деметра» про визнання недійсною додаткової угоди від 20 травня 2015 року до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року.

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач зазначив, що його батько - ОСОБА_6 був власником земельної ділянки площею 6,37 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. 1 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та відповідачем по справі був укладений договір оренди землі строком на 10 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Устинівському районі 19 грудня 2011 року за №00454. Після смерті батька, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач прийняв спадщину, зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку та повідомив відповідача про перехід до права власності на орендовану земельну ділянку, надавши копії відповідних документів. Влітку 2016 року позивач отримав від ПСП «Деметра» копії додаткової угоди до договору оренди землі, яка датована 20 травня 2015 року а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Після ознайомлення з текстом додаткової угоди, позивачем було встановлено, що він особисто не підписував вказану додаткову угоду, хто виконав підпис від його імені в графі «Орендодавець» йому не відомо. Позивач вважає, що додаткова угода до договору оренди землі не відповідає вимогам ст.ст.202, 203, 207 ЦК України, а тому може бути визнана судом недійсною.

ПСП «Деметра» пред'явлено зустрічний позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дійсною додаткової угоди від 20 травня 2015 року до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року та визнання за ПСП «Демерта» права оренди землі на підставі цієї додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Відповідач посилався на те, що 1 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ПСП «Деметра» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,37 га, зареєстрований відділом Держкомзему у Устинівському районі Кіровоградської області 19 грудня 2011 року за №00454. Після смерті ОСОБА_6 права та обов'язки орендодавця перейшли до ОСОБА_4, яка в 2014 році надала ПСП «Деметра» відповідні документи на підтвердження її права власності на земельну ділянку з проханням продовжити термін дії договору ще на 10 років та надати грошові кошти в рахунок орендної плати наперед на термін продовження строку договору у зв'язку із сімейними обставинами. 20 травня 2015 року було погоджено з ОСОБА_4 текст додаткової угоди, зокрема, збільшення строку дії договору до 31 грудня 2031 року. На прохання позивача, висловлене по телефону, проект додаткової угоди був наданий її чоловіку - ОСОБА_5 для передачі їй. В подальшому ОСОБА_5 повернув ПСП «Деметра» підписану додаткову угоду. Після державної реєстрації права оренди землі один примірник додаткової угоди через ОСОБА_5 був переданий орендодавцеві. Умови додаткової угоди сторонами виконуються. Відповідно до ст. 218 ЦК України якщо одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Додаткова угода від 20 травня 2015 року визнана відповідачем ОСОБА_4, яка отримувала орендну плату в розмірі, визначеному додатковою угодою до нього наперед тому, на підставі норми ст. 218 ЦК України, така додаткова угода може бути визнана судом дійсною. Щодо вимог позивача за первісним позовом, то відповідач вважав, що висновок судового експерта, яким встановлено виконання підпису на додатковій угоді до договору оренди землі не відповідачем ОСОБА_4, а іншою особою, не може бути належним доказом по справі, оскільки є неповним, а в укладенні оспорюваної угоди ОСОБА_4 діяла через свого чоловіка - ОСОБА_5, якого вона уповноважувала отримувати додаткову угоду та який повернув підписану додаткову угоду орендарю.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 до ПСП «Деметра» задоволено повністю. Суд визнав недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року, укладену 20 травня 2015 року між ОСОБА_4 та ПСП «Деметра» щодо земельної ділянки площею 6,3679 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

В задоволенні зустрічного позову ПСП «Деметра» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд відмовив повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що при укладенні оспорюваної додаткової угоди до договору оренди було відсутнє вільне волевиявлення позивача (орендодавця за договором), що є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Відмовляючи задоволенні зустрічного позову, суд послався на недоведеність факту укладення від імені орендодавця додаткової угоди його представником з перевищенням повноважень. Крім того, суд зазначив, що відповідач неправильно послався на норми ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ПП «Деметра» просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 та задовольнити зустрічний позов.

Відповідач посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не врахував, що позивач, отримавши свій примірник додаткової угоди у 2015 році, довгий час його не оспорювала. В основу рішення суду суд поклав неповний висновок судової почеркознавчої експертизи так, як експертом не було враховано перенесену позивачем травму руки та особливі ознаки, які відобразилися у експериментальних і вільних зразках підпису. Суд не встановив особу, яка підписала додаткову угоду а також безпідставно відхилив показання допитаних ним свідків. Відповідач вважає, що на нього не може бути покладена цивільно-правова відповідальність за неправомірні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо маніпуляцій з підписання додаткової угоди до договору. Суд порушив норми матеріального права.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач надав суду письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому вказується на хибність доводів відповідача, їх неспроможність спростувати законність чи обґрунтованість рішення суду.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 також скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу. Він також вважає доводи ПСП «Деметра» хибними. Зокрема він вказує на те, що ПСП «Деметра» пред'явило до нього позов, але вимог, які б стосувалися особисто його, не пред'явило.

Сторони, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

ПСП «Деметра» звернулося до суду з клопотанням про подовження строку розгляду справи та відкладення її розгляду посилаючись на зайнятість свого представника у розгляді іншої справи. Однак доказів того, що представник ПСП «Деметра» викликається у інше судове засідання відповідач не надав. У зв'язку з цим апеляційний суд визнав неявку представника відповідача у судове засідання неповажною.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_7 подала письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника а також просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПСП «Деметра», здійснити розподіл судових витрат позивача.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Між ОСОБА_6, спадкодавцем позивача по справі, та ПСП «Деметра» 1 квітня 2010 року було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого (пункти 1, 2 договору) ОСОБА_6, як орендодавець, надав, а відповідач по справі ПСП «Деметра», як орендар, прийняв у строкове, платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,37 га, яка належить на праві власності орендодавцю.

Відповідно до п. 8 цього договору оренди землі його укладено на 10 років.

Згідно п. 43 договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації .

Договір оренди землі від 1 квітня 2010 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Устинівському районі 19 грудня 2011 року за №00454.

Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину прийняла ОСОБА_4, якій Компаніївською державною нотаріальною конторою року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 вересня 2013 року на земельну ділянку площею 6,3679 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Брусівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.

Право власності позивача на спадкове майно зареєстроване у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно.

20 травня 2015 року між ОСОБА_4, як орендодавцем, та ПСП «Деметра», в особі директора ОСОБА_8, як орендарем, було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року, якою змінено сторону орендаря правонаступником померлого ОСОБА_6 - позивачем по справі. Крім того п. 8 строк дії договору продовжено на 10 років та визначено, що строк дії договору закінчиться 31 грудня 2031 року.

На підставі цієї додаткової угоди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано інше речове право - право ПСП «Деметра» оренди земельної ділянки.

Суд також встановив, що у додатковій угоді від 20 травня 2015 року до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року підписи від імені ОСОБА_4 у розділі «Реквізити та підписи сторін» у графі «Орендодавець» та у рядку перед прізвищем та ініціалами «ОСОБА_4» у двох оригінальних примірниках додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, але не самою ОСОБА_4, а іншою особою.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За приписами ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у разі недотримання умов, передбачених ч.ч. 1 - 3, 5,6 ст. 203 ЦК України, а саме: відсутність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність волевиявлення учасника правочину та його невідповідність внутрішній волі учасника правочину, невідповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, відсутність спрямованості волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (ст. 143 ЦПК України у редакції 2004 року).

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року (т. 1 а.с. 95 - 98) за клопотанням позивача суд призначив судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручив Кропивницькому відділенню Київського НДІСЕ.

Згідно висновку експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ № 678/679/17-27 від 14 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 107 - 110), підписи від імені ОСОБА_4 у розділі «Реквізити та підписи сторін» у графі «Орендодавець» та у рядку перед прізвищем та ініціалами «ОСОБА_4 у двох примірниках додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 1 квітня 2010 року, укладеної 20 травня 2015 року, зареєстрованої державним реєстратором Реєстраційної служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області 22 липня 2015 року, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, виконані не самою ОСОБА_4, а іншою особою.

Місцевий суд не допустив порушень при призначенні експертизи та не знайшов будь-яких істотних порушень під час її проведення експертом.

Суд обґрунтовано визнав висновок почеркознавчої експертизи всебічним, повним та зрозумілим, що виключає сумніви у його правильності. Суд прийняв його до уваги при встановленні обставин, які мають значення для справи оскільки він не суперечить іншим доказам у справі.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, підтверджених висновку почеркознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи є неповним не заслуговують на увагу так, як висновок експерта містить докладний опис проведених досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені в ухвалі суду від 28 вересня 2017 року.

Послання відповідача на неврахування експертом наявності у позивача травми руки, яка б вплинула на висновок експерта є безпідставними так, як матеріали справи не мітять доказів наявності у позивача такої травми, захворювання органів опоно-рухового апарату чи каліцтва, які б мали значення для проведення експертизи та вплинули на її результати.

Крім того, за час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заперечував проти висновку експерта, не звертався до суд з клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи.

Натомість відповідач просив суд призначити почеркознавчу експертизу з метою з'ясування питання належності підпису у додатковій угоді від 20 травня 2015 року до договору оренди від імені ОСОБА_4 її чоловіку - ОСОБА_5

Ухвалою від 30 січня 2018 року (т. 2 а.с. 18 - 20) суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи у з зв'язку з його невмотивованістю.

Суд першої інстанції правильно і повно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку, викладену у мотивувальній частині рішення, і встановив відсутність вільного волевиявлення позивача, яке б відповідало його внутрішній волі, на укладення з відповідачем додаткової угоди від 20 травня 2015 року до договору оренди.

Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом спосіб.

Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме незастосування положень статей 218, 241 ЦК України є безпідставними.

Суд першої інстанції дав у рішенні оцінку вказаним аргументам відповідача.

Зокрема суд правильно зазначив, що ст. 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. У зв'язку з цим вказана норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити.

Відповідач посилався на те, що оспорювань додаткову угоду міг підписати замість позивача її чоловік - ОСОБА_5, але доказів того, що останній був наділений у визначений законом спосіб бути представником ОСОБА_9 відповідач не надав.

При цьому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 дану обставину заперечили та пояснили, що ОСОБА_4 не уповноважувала ОСОБА_5 на вчинення від її імені будь-яких правочинів, довіреність на її представництво у відносинах з третіми особами ОСОБА_5 вона не видавала.

Норми ЦК України та СК України не передбачають права універсального представництва подружжя.

У правовідносинах щодо майна, яке є особистою власністю чоловіка або жінки, вони діють самостійно і особисто, або через представника, повноваження якого підтверджені у визначений законом спосіб.

Отже навіть за умови доведеності, що додаткову угоду від імені позивача підписав ОСОБА_11, ця обставина не матиме правового значення для вирішення спору та не буде достатньою підставою вважати оспорюваний правочин таким, що вчинений представником з перевищенням повноважень.

Положення ст. 218 ЦК України, на які посилався відповідач, пред'являючи зустрічний позов, також не поширюються на спірні правовідносини так, як вказана стаття встановлює правові наслідки недодержання сторонами правочину вимог закону щодо його письмової форми.

Натомість у справі, яка переглядається, судом встановлено, що письмова форма додаткової угоди до договору оренди була дотримана, проте позивач цю угоду з відповідачем не укладав. Замість нього це зробила інша особа, не маючи на те повноважень.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи суд повно і всебічно дослідив докази у справі, правильно встановив її обставини та визначив характер правовідносин між сторонами, вірно визначив закон, що їх регулює, надав належну правову оцінку доводам сторін і вирішив спір відповідно до закону.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанціїухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат

У зв'язку з тим, що апеляційний суд залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволенні, понесенні ним судові витрати покладаються на нього і компенсації не підлягають.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_7 (консультації з питань апеляційного та касаційного оскарження рішення, підготовка тесту відзиву на апеляційну скаргу, консультації з питань розгляду справи в суді апеляційної інстанції) у сумі 3723 грн., сплачені на підставі договору про надання професійної правничої допомоги (із змінами) та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 121 від 16 липня 2018 року покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Приватного сільськогосподарськогопідприємства «Деметра» без задоволення, а рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ч. 1 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.М. Єгорова

С.І. Мурашко