Справа № 486/399/18
Провадження № 2/486/326/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 серпня 2018 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Зацепіній І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності,

без участі сторін та представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на вказану квартиру.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 09 червня 1999 року між ним та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого він придбав у власність, а ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 і неповнолітнього ОСОБА_4продали цю квартиру.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09 червня 1999 року був зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 107від 09 червня 1999 року.

Всі сторони договору повністю виконали всі його умови, він повністю сплатив за квартиру обумовлену суму грошей та прийняв від продавця документи на квартиру, ключі, зареєструвався в ній та проживав там з сімєю.

Після укладання договору купівлі-продажу він зареєстрував своє право власності на придбану за договором квартиру в Державному комунальному підприємстві «БТІ м. Южноукраїнська».

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення на веб-порталі судової влади України.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши докази в сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 09 червня 1999 року між ОСОБА_2, яка представляла на біржі інтереси членів своєї сімї ОСОБА_3 і неповнолітнього ОСОБА_4та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 107від 09 червня 1999 року /а.с. 4/.

Право власності на квартиру 14 червня 1999 року зареєстровано в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за ОСОБА_1 /а.с. 4 зворот, 7/.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 16 листопада 2017 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/.

Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року.

До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року.

Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року).

Незважаючи на обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року)власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності, задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 від 09 червня 1999 року, укладений між ОСОБА_2, яка також представляла на біржі інтереси членів своєї сімї ОСОБА_3 і неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_1, зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 107від 09 червня 1999 року та в реєстровій книзі 14 червня 1999 року №14 стор. 2 за реєстровим номером №66.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_6