Ухвала

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/9951/15-ц

провадження № 61-23886св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпек», товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року у складі судді Піхур О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Болотова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» (далі - ТОВ «Гіпек») про визнання речового права на об'єкт нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 02 листопада 2004 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ «Консоль ЛТД») було укладено договір про спільну діяльність з дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - договір). За умовами договору, після закінчення будівництва цього будинку їй повинна бути виділена в натурі «Частка пайовика» у вигляді двокімнатної квартири на сімнадцятому поверсі, під будівельним № 69, загальною проектною площею 76,4 кв. м, а вона у свою чергу зобов'язувалась внести грошові кошти (пай). Запланований строк закінчення будівництва - другий квартал 2005 року.

Додатковою угодою до договору від 29 листопада 2013 року сторони погодили зміну назви багатоквартирного житлового будинку на житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_2

(перша черга будівництва, 4-секційний будинок), а також номер поверху - на

№ 16, загальна площа - на 87,3 кв. м, та строк передачі спірної нерухомості - на четвертий квартал 2013 року.

Вона у повному обсязі виконала умови договору, однак ТОВ «Гіпек», враховуючи умови договору спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу АДРЕСА_2, укладеного між ТОВ «Гіпек» та ТОВ фірма «Консоль ЛТД» від 24 жовтня 2001 року не визнає і заперечує її майнові права на спірне приміщення, не подало до Реєстраційної служби оригінали документів, необхідних для реєстрації її права на спірні приміщення, у зв'язку з чим вона була змушена звертатись до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею майнове право на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (перша черга, будівництва, 4-секційний будинок).

Відповідно до журналу судового засідання Шевченківського районного суду

м. Києва від 22 травня 2015 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено та замінено статус третьої особи у справі

ТОВ фірма «Консоль ЛТД» на співвідповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (перша черга, будівництва, 4-секційний будинок).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невизнання майнових прав ОСОБА_1 з підстав невиконання в повному обсязі ТОВ фірма «Консоль ЛТД» своїх зобов'язань перед ТОВ «Гіпек» за договором спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу за адресою: АДРЕСА_1, не ґрунтується на правових підставах та суттєво порушує законні права ОСОБА_1 Діями ТОВ фірма «Консоль ЛТД» порушені майнові права ОСОБА_1 на своєчасне отримання у власність нерухомого майна, за яке нею повністю сплачені кошти.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ фірма «Консоль ЛТД» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, обрала для себе ефективний, на її думку, не заборонений законом спосіб захисту порушених прав, оскільки іншим шляхом вона не може захистити свої права, а тому колегія суддів погодилась з рішенням суду першої інстанції.

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ТОВ фірма «Консоль ЛТД» в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не дотримано норми процесуального права в частині визначення процесуального статусу сторін, зокрема про залучення до участі у справі ТОВ фірма «Консоль ЛТД» відповідна ухвала з цього приводу не виносилась. При розгляді позовної заяви судом не дотримано норми процесуального права щодо визначення правил підсудності справи. Оскільки Господарським судом Київської області 12 березня 2015 року порушено провадження про банкрутство відносно ТОВ «Консоль ЛТД», введено процедуру розпорядження майном та заборонено власнику майна боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави, то, відповідно до ГПК України, ця справа повинна розглядатись виключно Господарським судом Київської області.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ТОВ фірма «Консоль ЛТД» у якому зазначено, що мотивом касаційної скарги є тільки незгода з рішенням суду першої інстанції, який визнав за позивачем вже існуючі у нього майнові права, при цьому така незгода скаржника не обґрунтовуються порушенням прав скаржника.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» про визнання речового права на об'єкт нерухомого майна передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта