Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №319/973/17 Головуючий у 1 інстанції: Хамзін Т.Р.
Провадження № 22-ц/778/959/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 грудня 2015 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18 липня 2017 року має заборгованість - 18638,53 грн., яка складається з наступного: 5757,07 грн. - заборгованість за кредитом; 5765,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5752,53 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 863,74 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28 грудня 2015 року у розмірі 18638,53 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання, яке призначено до розгляду на 21 серпня 2018 року відповідач не з'явилась.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З поведінки відповідача вбачається, що вона недобросовісно виконує свої процесуальні обов'язки в ході розгляду цієї справи, що виявляється у системному (чотири рази) неотриманні судових повісток за місцем своєї реєстрації (а.с.95-97, 100-102, 120-126), що призвело до тривалого розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки справа неодноразово призначувалась до розгляду та тривалий час - з 24 січня 2018 року знаходиться в провадженні апеляційного суду.

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України здійснив апеляційний розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За положеннями частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2015 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредитні кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8).

Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.9).

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3, остання погодилась, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і Правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами за договором (п.2.1.1.7.6 Умов і правил). Тарифами встановлено сплату штрафу: в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (Витяг з Тарифів) (а.с.19 зворот., 8).

Згідно з п. 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 28.12.2015 року, укладеного між сторонами, останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 11 листопада 2016 року (а.с.7).

За розрахунком банку станом на 18 липня 2017 року відповідач має заборгованість - 18 638,53 грн., яка складається з наступного: 5757,07 грн. - заборгованість за кредитом; 5765,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 57,52,53 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 863,74 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом всього часу дії кредитного договору, починаючи з 31 грудня 2015 року до 11 листопада 2016 року, періодично сплачувала кошти за договором (в тому числі: 14.01.2016 року - 1410 грн., 12.03.2016 року - 727,75 грн., 07.04.2016 року - 530 грн., 23.05.2016 року - 525 грн., 10.07.2016 року - 69,72 грн.. 11.07.2016 року - 226,79 грн., 19.08.2016 року - 100 грн., 23.08.2016 року - 59,80 грн., 08.09.2016 року - 527,47 грн.) (а.с.7).

Матеріали справи не містять заперечень відповідача ОСОБА_3 стосовно безгрошовості укладеного між сторонами 28.12.2015 року договору.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого посилання суду на невиконання позивачем ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15 серпня 2017 року, якою визнано обов'язковою участь представника позивача в попередньому судовому засіданні та ухвали суду від 29 серпня 2017 року, якою банку запропоновано надати документи для розгляду справи: виписку операцій по картковому рахунку ОСОБА_3, докази видачі ОСОБА_3 платіжної картки, відомості щодо строку її дії, докази звернення до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості, знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні докази отримання банком ухвал суду від 15 серпня 2017 року та від 29 серпня 2017 року.

Ксерокопії (а не оригінали) рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень 22 серпня 2017 року та 04 вересня 2017 року, печатки та штампи підприємств відділення поштового зв'язку та ПАТ КБ «Приватбанк» на яких виконані шляхом копіювання (а.с.39,40) без зазначення: по який саме справі та які документи було відправлено на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» та отримано підприємством, не може бути належним доказом отримання позивачем відповідних ухвал суду.

Відсутні в матеріалах справи докази повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» про час та місце судового розгляду справи, який проводився 24 жовтня 2017 року.

Таким чином, банк, звернувшись до суду з позовом 08.08.2017 року, не пропустив строк для стягнення всіх платежів, нарахованих банком та надав докази на підтвердження позовних вимог.

З наданої до апеляційної скарги довідки вбачається, що ОСОБА_3 видано кредитну картку, строк дії якої до вересня 2019 року (а.с.92).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Як вбачається з наданого банком розрахунку, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 5765,19 грн.(а.с.7 зворот.).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та витягом з Тарифів передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Тому вимоги банку про стягнення пені на загальну суму 5752,53 грн. необхідно задовольнити. Підстави для задоволення позову в частині стягнення штрафів в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 863 грн.74 коп. - процентна складова відсутні.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором станом на 18 липня 2017 року, яка складається з наступного: 5757 гривень 07 коп. - заборгованість за кредитом; 5765 гривень 19 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5752 гривні 53 коп. - пеня.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти по справі постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 18 липня 2017 року яка складається з: 5757 гривень 07 коп. - заборгованість за кредитом; 5765 гривень 19 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5752 гривні 53 коп. - пеня.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: