_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6495/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 Даніїла Адріановича, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 03.05.2035 року; стягнути з відповідача аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання її як дружини в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 23.03.2018 року і до досягнення неповнолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, а саме до 03.05.2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за аліментами в твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно за період з 23.03.2018 року по теперішній час на загальну суму 24677 гривень 26 копійок; стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання, як дружини, заборгованість за аліментами в розмірі 1000 гривень щомісячно за період з 23.03.2018 року по теперішній час на загальну суму - 8225 гривень 88 копійок, стверджуючи, що відповідач, будучи батьком дитини та її чоловіком, в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в мажах суми платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання зявився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень та дружини у розмірі 500 грн, в іншій частині позову просив відмовити, посилаючись на те, що з часу одруження він разом з дружиною, а згодом із дитиною, проживали в квартирі його матері, вели спільний побут, оскільки самостійного житла не мали, матеріально сімї допомагали його мати та мати дружини, позивач деякий час працював у Макдональдзі, потім знаходився на обліку у Одеському міському центрі зайнятості, з серпня 2017 року є студентом 3 курсу Одеського Національного морського університету, матеріально не забезпечений, офіційної роботи не має. Крім того, пояснив, що одноразово у період з 22 березня по серпень 2018 року виїжджав на заробітки до Польщі, його фактичний заробіток складав 13000 грн. щомісячно, та з цих грошей він двічі надавав допомогу на дитину, проте доказів розміру заробітку надати не може, оскільки контракту не укладав, на карточку перевід грошей не здійснювався. Відповідач пояснив, що є студентом, навчається на контрактній формі навчання, інших доходів немає, тому просить зменшити аліменти до розміру 1500 грн. щомісячно на дитину та дружину.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.02.2017 року уклали шлюб, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 165, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 277093 /а.с.9/.

Суд встановив, що від шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_2 Даніїл Адріанович, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про народження від 19.06.2017 року серія 1-ЖД № 512224, батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.10/. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю.

Позивачка у позовній заяві посилається на те, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2017 року, відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги дитині. У звязку з цим, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання та малолітньої дитини.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 29.10.2018 року. Крім того, суд розяснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Суд враховує встановлений ст.7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2018 рік» , прожитковий мінімум у 2018 році на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною та отримує відповідно до закону щомісячну допомогу у розмірі 860 грн., відповідач є працездатною особою, але з його пояснень вбачається, що він не працює на даний час, оскільки є студентом денної форми навчання та матеріально не забезпечений, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1000 грн. та на утримання дружини у розмірі 500 грн., в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягнути з відповідача на утримання позивачки до досягнення їх дитиною трьох років, суд враховує обставини справи, інтереси сторін та потреби дитини, наявність інших доказів по справі.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Надання суду доказів того, що позивачка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить особі незалежно від цієї обставини.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, зокрема підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у сумі 1626 гривень та аліменти на утримання дружини у сумі 500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією аліментів з урахуванням індексу інфляції, з врахуванням матеріального становища платника аліментів При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та їх малолітньої дитини.

Крім того, позивачкою заявлені вимоги про стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, зокрема вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини заборгованість за аліментами в твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно, на неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 23.03.2018 року по теперішній час на загальну суму 24677 гривень 26 копійок та стягнути з відповідача заборгованість за аліментами на утримання її як дружини в розмірі 1000 гривень щомісяця за період з 23.03.2018 року по теперішній час на загальну суму - 8225 гривень 88 копійок.

В матеріалах справи є розрахунок заборгованості по аліментам за період з 23 березня 2018 року по 29 жовтня 2018 року на утримання дитини та дружини на загальну суму 32903,14 грн./а.с.13/.

Суд критично відноситься до цього розрахунку, оскільки позивачка за власним бажанням визначила щомісячний розмір аліментів, період нарахування аліментів та самостійно здійснила розрахунок заборгованості, який не підтверджено належними та допустимими доказами, тому не має доказового значення та не приймається судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України суд може стягнути аліменти за минулий час. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, встановлених законом. Позивач повинен надати суду докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не взмозі була їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їхньої сплати. Вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживала заходи щодо одержання аліментів (у тому числі не подавала позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Не можна відмовитися від права на одержання аліментів, однак його можна не здійснювати. В цьому полягає право розпорядницької ініціативи сторін у відносинах з утримання. Тому, якщо особа за власним бажанням не здійснювала право на одержання аліментів, а відповідач не створював до цього перешкод, аліменти за минулий час не можуть бути стягнені.

Судом встановлено, що відповідач не приховує місце проживання, місце навчання, місце роботи, на протязі останніх років не змінював номер мобільного телефону, зокрема пояснив, що фактично вони разом з дружиною та дитиною проживали з його матірю, яка допомагала матеріально, крім того по можливості матеріально допомагав він та мати дружини, відповідач зявлявся до судових засідань, надавав пояснення, та не заперечував відразу після закінчення навчання та повернення з закордонних рейсів збільшити матеріальну допомогу на дитину.

Перешкод для подання позивачем позову про стягнення аліментів на дитину та дружину з листопада 2017 року по жовтень 2018 року судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини та дружини за минулий час, починаючи з 23.03.2018 року по теперішній час є необгрунтованими, оскільки посилання позивачки щодо того, що відповідач є працездатним і з 22.03.2018 року виїжджав на заробітки за кордон, який забезпечував йому прибуток на рівні більш 22000 гривень щомісячно, є не доведеним з боку позивачки. Вимоги позивачки про стягнення заборгованості за аліментами на її утримання та утримання дитини за минулий час в загальному розмірі 32903,14 грн., починаючи з 23.03.2018 року по теперішній час є безпідставними, оскільки в силу ч.2 ст.191 СК України з її боку суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

У відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. х 2 = 1409 грн. 60 коп., оскільки заявлено дві вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 187, 211, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_2, аліменти на утримання ОСОБА_2 Даніїла Адріановича, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень, щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 29.10.2018 року і до досягнення ОСОБА_2 Даніїлом Адріановичем повноліття, а саме до 03.05.2035 року, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 / пятсот / гривень, щомісячно, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною ОСОБА_2 Даніїлом Адріановичем, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до 03.05.2020 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1409 / одна тисяча чотириста девять / гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 12.12.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.