Дата документу 31.05.2018
Справа № 501/849/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бобракової С.О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить надати дозвіл на неодноразові виїзди за межі України дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення дитиною повноліття, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1), а також у супроводі інших відповідальних осіб, уповноважених матір'ю дитини, які вживатимуть усі необхідні заходи для безпечного перебування дитини за кордоном та гарантуватимуть її повернення в Україну. Також позивач просить надати дозвіл їй або її офіційному представнику, на оформлення документів та згоди для виїзду дитини за межі України без нотаріальної згоди батька (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона не має можливості забезпечити інтереси дитини щодо свободи пересування, відпочинку за кордоном, сприяти зміцненню здоров'я дитини, її фізичному та моральному розвитку у зв'язку з тим, що відповідач, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, відмовляється надати дозвіл на виїзд дочки за межі України, тому вона була вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Крім того позивач просить стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу - 450,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про день, час та місце розгляду справи (а.с.24), про причини неявки суду не сповістив.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8). Дитина мешкає разом з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідач з сім'єю не проживає. Згідно довідки-розрахунку від 02.04.2018 року, відповідач, станом на 31.03.2018 р., має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 34500,00 грн. (а.с.12).

Позивач повністю утримує дитину, піклується про її здоров'я, виховання і розвиток. Позивач бажає вивезти дочку на відпочинок за межі України.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», та відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Підпунктом 3 п.2-2 вказаних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до Постанови КМУ №231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на те, що відпочинок за кордоном сприятиме зміцненню здоров'я дитини, її фізичному та моральному розвитку, а ненадання згоди відповідачем на виїзд дитини за кодон суперечить її інтересам, суд вважає, що позов є обґрунтованим, але підлягає задоволенню частково, і дозвіл на виїзд дитини за межі України слід надати тільки у супроводі матері ОСОБА_1, оформлення відповідних документів для виїзду за кордон також слід дозволити тільки матері дитини.

Крім того, позивачем були понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу - 450,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1,13), які, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу батька - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на оформлення проїзних та інших документів, пов'язаних з перетинанням кордону України малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за межі України дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1154,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя