АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1496/17 Номер провадження 22-ц/786/1345/18Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Радько О.М.

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Лубенської міської ради Полтавської області, міського голови Лубенської міської ради Полтавської області ОСОБА_7

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року та окрему ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лубенської міської ради Полтавської області, ОСОБА_7, Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з посади, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лубенської міської ради про скасування дисциплінарного стягнення. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 16 квітня 2010 року розпорядженням місь-кого голови за №132р та відповідно п.6.3 Статуту він був призначений директором комуна-льного підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради Полтавської області. Дане підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади м. Лубни і під-порядковане виконавчому комітету Лубенської міської ради Полтавської області. Відповідно до способу утворення підприємство є унітарним. Засновником (власником) підприємства є територіальна громада міста Лубни в особі Лубенської міської ради Полтавської області.

Підприємство є юридичною особою, користується правом господарського відання щодо закріпленого за ним майна, має право від свого імені укладати договори, набувати майнові і не майнові права та нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем у судах, займатися діяльністю, яка відповідає напрямкам, передбаченим Статутом.

Відповідно до п. 2.6 посадової інструкції №1 директора КП «Лубни-водоканал», затвердженої міським головою та головою трудового колективу директор організовує виробничо-господарську діяльність підприємства на основі застосування методів обґрунтованого планування нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат, а також максимальної мобілізації резервів виробництва шляхом досягнення високих техніко-економічних показників.

Відповідно п. 4.1 посадової інструкції №1 директора КП «Лубни-водоканал» директор несе відповідальність за організацію ефективної виробничо-господарської діяльності підприємства.

Першого січня 2015 року між КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради Пол-тавської області та ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» укладено договір №489 про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Оскільки, через невиконання умов договору ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгувало КП «Лубни-водоканал» 278 725 грн. 54 коп. у зв'язку з чим останнім, за умовами договору, до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» були застосовані штрафні (фінансові) санкції, які те сплачувати відмовилось, 08 листопада 2016 року КП «Лубни-водоканал» звернулось до господарського суду Полтавської області. 16 лютого 2017 року, порушуючи вимоги Статуту підприємства та ряд норм матеріального права, засновник Лубенська міська рада ухвалила рішення рекомендацій-ного характеру, яким рекомендувала КП «Лубни-водоканал» укласти з ОКВПТГ «Лубни-теплоенерго» мирову угоду по вказаній господарській справі, зменшивши суму позовних вимог на розмір штрафних (фінансових) санкцій, чим фактично втрутилась у господарську діяльність підприємства.

13 квітня 2017 року Лубенська міська рада прийняла рішення про виконання вище-казаного рішення від 16 лютого 2017 року в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в розмірі штрафних (фінансових) санкцій та рекомендувала міському голові притягти його, як керівника КП «Лубни-водоканал» до дисциплінарної відповідальності.

Вважає, що таким чином Лубенська міська рада грубо втрутилася в господарську та оперативну діяльність підприємства.

12 травня 2017 року розпорядженням міського голови №157Р відповідно до ст. ст. 147-149 КЗпП України та згідно ст. 42, ч. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» йому ОСОБА_2 оголошено догану. Позивач посилався на те, що вказане розпорядження винесено з порушенням норм матеріального, зокрема трудового права, оскільки прийнято з порушенням регламенту Лубенської міської ради, крім того Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено право сільських, селищних, міських рад на втручання у господарську та оперативну діяльність підприємств установ та організацій. Закон, на який посилається відповідач у оскаржуваних рішеннях наділяє ради зовсім іншими повноваженнями. Навпаки, в п.7.11 Статуту підприємства, який затверджений в тому числі і Лубенською міською радою Полтавської області, що є засновником (власником) підприємства, зазначено, що власник (засновник) не втручається в оперативну діяльність керівника підприємства. Не погодившись з рішеннями Лубенської міської ради Полтавської області від 16 лютого 2017 року та 13 квітня 2017 року, КП «Лубни-водоканал» оскаржило їх в адміністративному порядку. В свою чергу, рішенням Лубенської міської ради від 18 травня 2017 року рекомен-довано міському голові достроково розірвати контракт з ним ОСОБА_2, як з керівником КП «Лубни-водоканал». Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що грубо порушує його право на працю.

За наведених підстав, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження міського голови виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області №157р від 12 травня 2017 року, рішення дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради від 18 травня 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та від 13 квітня 2017 року «Про повторне невиконання рішення Лубенської міської ради».

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій, посилаючись на допущені неточності в прохальній частині позову, просив визнати незаконними та скасувати розпорядження міського голови виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області №157р від 12 травня 2017 року, рішен-ня дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради від 18 травня 2017 року «Про повторне невиконання рішення Лубенської міської ради» та 13 квітня 2017 року «Про виконання рішень міської ради від 16 лютого 2017 року в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на розмір штрафних (фінансових) санкцій КП «Лубни-водоканал». Судові витрати покласти на відповідача /т. 1 а. с. 113-114/.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області, Лубенського міського голови ОСОБА_7 та КП «Лубни-водоканал» про скасування розпорядження та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 21 вересня 2017 року розпорядженням Лубенського міського голови №315 його було звільнено з посади директора КП «Лубни-водоканал» з 25 вересня 2017 року з формулюванням «за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків, п. 3 ст. 40 КЗпП України» та припинено з ним дію контракту. Вважає звільнення незаконним, оскільки ним не вчинялось систематичного невиконання посадових обов'язків, а пред'явлені звинувачення у корупційних діях в даний час розглядаються апеляційним судом Полтавської області і відповідного рішення, що набрало законної сили на даний час немає.

Просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Лубенського міського голови №315 від 21 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП«Лубни-водоканал», визнати протиправним та скасувати наказ в.о. директора КП «Лубни-водоканал» від 22 вересня 2017 року №163-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.», поновити його на посаді директора КП «Лубни-водоканал» та стягнути з КП «Лубни-водоканал» на його користь заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2017 року в сумі 150 000 грн., допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі на посаді директора КП «Лубни-водоканал» /т.1, а. с. 1-6 (справа №539/2797/17)/ .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року вищевказані позови ОСОБА_2 були об'єднані в одне провадження у справі №539/2707/17 /т. 2, а. с. 29-30/.

У березні 2018 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій, у зв'язку з допущеними неточностями в прохальній частині позовної заяви, уточнив їх та просив: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Лубенського міського голови виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області №157р від 12 травня 2017 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення 19 сесії 7 скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 18 травня 2017 року «Про повторне невиконання рішення Лубенської міської ради» та 13 квітня 2017 року «Про виконання рішень міської ради від 16 лютого 2017 року в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на розмір штрафних (фінансових) санкцій КП «Лубни-водоканал»; - визнати протиправним та скасувати розпорядження Лубенського міського голови №315р від 21 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Лубни-водоканал»;

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. директора КП «Лубниводоканал» від 22 вересня 2017 року №163-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.»; - поновити ОСОБА_2 на посаді директора комунального підприємства «Лубни-водоканал»; - стягнути з КП «Лубни-водоканал» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2017 року по дату винесення судового рішення, який згідно наданого ним розрахунку за період з 25.09.2017 року по 29.03.2018 року включно, складає 216 313 грн.60 коп.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді директора КП «Лубни-водоканал» /т. 2, а. с. 87-91/.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з посади, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови ОСОБА_7 №157р від 12 травня 2017 року «Про оголошення догани директору КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2М.». Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови ОСОБА_7 №315р від 21 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Лубни-водоканал».

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. директора КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради №163-К від 22 вересня 2017 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.». Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради. Стягнуто з комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2017 року по 29 березня 2018 року в сумі 184 090 грн. 40 коп.

В задоволенні позову до ОСОБА_7 та в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради. Вирішено питання судових витрат.

Окремою ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 бере-зня 2018 року про порушення, допущені під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень, повязаних із корупцією, які унеможливили проведення законного звільнення ОСОБА_2 з посади на підставі п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КпАП України доведено до відома Лубенської міської ради Полтавської області та Лубенського міського голови ОСОБА_7 для запобігання їх повторенню у майбутньому.

Не погодившись з даними судовими рішеннями суду першої інстанції, Лубенська міська рада Полтавської області та міський голова Лубенської міської ради Полтавської області ОСОБА_7 оскаржили їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на окрему ухвалу апелянти посилалися на її незаконність, зазначаючи, що судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_2 звільнено згідно п. 3 ст. 40 КЗпП Україн, а саме за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків. При цьому вказували, що провести звільнення ОСОБА_2 згідно п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України було неможливо і незаконно, отже вважають, що жодних порушень законодавства або недоліків з боку міського голови не було та з цих підстав просили скасувати окрему ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року повністю.

В апеляційній скарзі на рішення районного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильну оцінку окремим обставинам, які мають значення для справи, просили рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Також вважають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що належним відповідачем у справі повинна бути Лубенська міська рада.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга на окрему ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 берез-ня 2018 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга на рішення цього ж місцевого суду від 30 березня 2018 року підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що розпорядженням міського голови №132р від 16 квітня 2010 року позивача було призначено директором КП «Лубни-водоканал» згідно поданої заяви з 16 квітня 2010 року Цього ж дня ОСОБА_2 був виданий наказ №1 відповідно до якого на підставі вище-вказаного розпорядження міського голови він приступив до виконання обов'язків директора КП «Лубни-водоканал» з правом першого підпису за контрактом з посадовим окладом згідно із штатним розписом /т.1 а. с. 11-12/.

За умовами п. п. 7, 8 укладеного з ОСОБА_2 контракту №3 від 16 квітня 2010 року директор здійснює нагляд за поточним керівництвом підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених чинним законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Директор виконує функції, які покладені на нього законодавчими та іншими нормативними актами, правилами внутрішнього трудового розпорядку Підприємства та посадовою інструкцією. Строк дії контракту з 16 квітня 2010 року по 16 квітня 2020 року. Згідно п.п. а) п. 22 вищевказаного контракту він може бути розірваний з ініціативи наймача до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом /т.1 а. с. 22-23 (справа №539/2797/17)/.

Згідно Статуту КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради дане підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади м. Лубни і підпорядковане виконавчому комітету Лубенської міської ради Полтавської області. Відповідно до способу утворення підприємство є унітарним.

Засновником (власником) підприємства є територіальна громада міста Лубни в особі Лубенської міської ради Полтавської області. Підприємство підконтрольне Лубенській міській раді Полтавської області, підпорядковане та підзвітне виконавчому комітету Лубенської міської ради полтавської області. Згідно п. 2.1 Статуту КП «Лубни-водоканал» метою діяльності підприємства є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню, підприємствам, установам та організаціям і отримання прибутку. Відповідно до п. 6.1 вищевказаного Статуту управління підприємством здійснюється на основі поєднання прав засновника (власника) щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Засновник (власник) здійснює свої право щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Положеннями п. п. 6.3, 6.4 Статуту визначено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства розпорядженням міського голови призначається директор підприємства на підставі укладення контракту, в якому визначаються строк найму, права та обов'язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Директор без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених статутом. Директора підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) та відповідно до закону.

Відповідно п. 7.11 зазначеного Статуту власник (засновник) не втручається в оперативну діяльність керівника підприємства /т.1 а. с. 93-99/.

Згідно п. п. 2.6, 4.1 посадової інструкції №1 директора КП «Лубни-водоканал» директор організовує виробничо-господарську діяльність підприємства на основі застосування методів обґрунтованого планування нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат, а також максимальної мобілізації резервів виробництва шляхом досягнення високих техніко-економічних показників. Директор несе відповідальність за організацію ефективної виробничо-господарської діяльності підприємства.

Також судом встановлено, що рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» рекомендовано КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради укласти з ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» мирову угоду у справі №917/1783/16 за позовом КП «Лубни-водоканал» до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, зменшивши суму позовних вимог на розмір штрафних (фінансових) санкцій. /т.1 а. с. 29, 30/.

При цьому встановлено, що передумовою зазначеного рішення стало звернення КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради, директором якого був на той час позивач, до господарського суду з позовом до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про стягнення заборго-ваності за послуги з водопостачання та водовідведення, при цьому до ціни позову було включено і штрафні санкції за несвоєчасну оплату відповідно до чинного законодавства /т.1 а. с. 156-160/.

Рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради Полтавської області 16 березня 2017 року вирішено внести зміни в план роботи Лубенської міської ради сьомого скликання на 2017 рік, яким фактично зобов'язано директора КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2 надати звіт про виконання рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубни-теплоенерго» в розмірі штрафних (фінансових) санкцій /т.1 а. с. 173/.

Рішенням вісімнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 13 квітня 2017 року було встановлено, що КП «Лубни-водоканал» не виконало рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в розмірі штрафних (фінансових) санкцій. Також не виконано рішення міської ради від 16 березня 2017 року в частині надання директором даного підприємства ОСОБА_2 звіту про виконання рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго».

За наведених підстав вищевказаним рішенням визнано дії директора КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради ОСОБА_2 в частині невиконання рішення міської ради від 16 березня 2017 року неналежним виконанням посадових обов'язків керівника комунального підприємства та рекомендовано міському голові ОСОБА_7 притягти ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності /т.1, а. с. 147/.

Згідно вказаного рішення міської ради розпорядженням міського голови №157р від 12 травня 2017 року позивачу, як директору КП «Лубни-водоканал» оголошено догану /т.1, а.с.148/. Рішенням дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради Полтавської області від 18 травня 2017 року на підставі інформації голови тимчасової контрольної депутатської комісії «З перевірки ефективності фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств» про повторне невиконання керівником КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2 рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року рекомендовано міському голові ОСОБА_7 достроково розірвати контракт з керівником КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2 за невиконання рішень Лубенської міської ради /т.1, а. с. 149/.

21 вересня 2017 року міським головою ОСОБА_7 видано розпорядження №315р «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Лубни-водоканал», відповідно до якого позивача було звільнено з посади директора КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради з 25 вересня 2017 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків, п.3 ст.40 КЗпП України та з цього ж дня припинено дію контракту №3 від 16 квітня 2010 року украденого з ОСОБА_2 /т.1, а.с.151/.

На підставі вищевказаного розпорядження міського голови, 22 вересня 2017 року в.о. директора КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_8 був виданий відповідний наказ №163-К «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.» /т.1, а. с. 152/.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Без отримання письмових пояснень від працівника або складання акту про відмову надати такі пояснення накладати на працівника дисциплінарні стягнення відповідно до статті 149 КЗпП неправомірно.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою винесення розпорядження Лубенського міського голови Лубенської міської ради Полтавської області №157 від 12 травня 2017 року «Про оголошення догани директору КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2М.» стало рішення міської ради від 13 квітня 2017 року «Про невиконання рішення міської ради від 16 березня 2017 року в частині ненадання директором даного підприємства ОСОБА_2 звіту про виконання рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго».

При цьому судом встановлено, що рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в частині зменшення суми позовних вимог до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в розмірі штрафних (фінансових) санкцій фактично є втручанням в господарську діяльність підприємства, оскільки змушували КП «Лубни-водоканал» як позивача в господарській справі відмовитися від частини позовних вимог, які по суті є прибутком підприємства.

Наведені обставини узгоджуються з нормами п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, згідно яких лише позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Окрім того, як слідує з наявних в матеріалах справи письмових пояснень від 12 травня 2017 року, наданих ОСОБА_2 міському голові ОСОБА_7, позивач повідомляв, що листом за №01-04/224 від 02 березня 2017 року ним було подано звіт про виконання рішення Лубенської міської ради від 16 лютого 2017 року «Про розгляд звернення ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та про направлення до господарського суду Полтавської області звернення про зменшення розміру штрафних санкцій у справі №917/1783/16. Повторно звіт було подано листом №01-04/362 від 31 березня 2017 року /т. 2 , а. с. 5-6/.

Разом з тим, при притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності вказані відомості належним чином не були перевірені та враховані. За встановлених обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження Лубенського міського голови Лубенської міської ради Полтавської області №157 від 12 травня 2017 року «Про оголошення догани директору КП «Лубни-водоканал» ОСОБА_2М.»

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування розпорядження міського голови ОСОБА_7 №315р від 21 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Лубни-водоканал» та наказу в.о. директора КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради №163-К від 22 вересня 2017 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.» та поновлення останнього на посаді директора вказаного підприємства.

Так, за розясненнями, наведеними в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно п. 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

В той же час, місцевим судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, пояснення у нього не відбиралися, окрім того, в розпорядженні про звільнення не вказано в чому саме полягало систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків, та чим ці обов'язки передбачені.

Звідси вірним є висновок суду, що відповідач обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин позивачем посадових обов'язків при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, та не врахував, положення ч. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно з якими при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за які вчинено проступок.

Відповідачем також не надано належних доказів, які б свідчили про вину в діях позивача та вказували на невиконання ним своїх функціональних обов'язків, систематичність невиконання яких підтверджено не було.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови ОСОБА_7 №315р від 21 вересня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Лубни-водоканал» та наказу в.о. директора КП «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради №163-К від 22.09.2017 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_2М.»; поновлення останнього на посаді директора вказаного підприємства відповідно до норм ч. 1 ст. 235 КЗпП України.

Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, звільнення та поновлення на роботі, суд обґрунтовано, з урахуванням положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України, стягнув з КП «Лубни-водоканал» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 130 робочих днів в період з 26 вересня 2017 року по 29 березня 2018 року.

В той же час, визначаючи розмір відшкодування середнього заробітку позивача, суд, виходив з наданих відповідачем розрахунків, при цьому залишив поза увагою той факт, що при обрахунку середньоденної заробітної плати відповідачем помилково було включено окрім заробітної плати за останні два місяці, також виплачена позивачу компенсація за відпустку та лікарняні, що не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

З наведених підстав рішення суду в цій частині підлягає зміні зі зменшенням стягнутої на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 184 090 грн. 40 коп. до 102 289 грн. 20 коп.; а також в частині стягнення з Комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради на користь держави судового збору.

В іншій частині рішення суду, як законне та обґрунтоване належить залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем у справі має бути не Лубенська міська рада, а Лубенський міський голова ОСОБА_7 не є обґрунтованими, оскільки не узгоджуються з нормами ст. ст. 1, 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно яких сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міст. Посадова особа місцевого самоврядування особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Отже вірним є висновок суду, що у виниклих правовідносинах міський голова ОСОБА_7 діяв не як фізична особа, а як посадова особа органу місцевого самоврядну-вання Лубенської міської ради, яка і є належним відповідачем за тими позовними вимогами, які задоволено судом.

Рішення суду щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_2 жодною зі сторін не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Також доводи апеляційної скарги щодо незаконності окремої ухвали суду першої інстанції, постановленої судом відповідно до ст. 262 ЦПК України за результатами розгляду даної справи, якою про порушення, допущені під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень, повязаних із корупцією, доведено до відома Лубенської міської ради Полтавської області та Лубенського міського голови ОСОБА_7 для запобігання їх повторенню у майбутньому, не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської міської ради Полтавської області, міського голови Лубенської міської ради Полтавської області ОСОБА_7 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року задовольнити частково.

Змінити рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року в частині стягнення з Комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 вересня 2017 року по 29 березня 2018 року, зменшивши стягнуту на користь ОСОБА_2 суму з 184 090 грн. 40 коп. до 102 289 грн. 20 коп.; а також в частині стягнення з Комунального підприємства «Лубни-водоканал» Лубенської міської ради на користь держави судового збору, зменшивши розмір стягнутого на користь держави судового збору з 3 120 грн. 90 коп. до 2 302 грн. 89 коп.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Лубенської міської ради Полтавської області, міського голови Лубенської міської ради Полтавської області ОСОБА_7 на окрему ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1 Судді: /підписи/ ОСОБА_9

ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.