Провадження № 4-с/761/187/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі

представника скаржника ОСОБА_1,

старшого держаного виконавця Рибчинського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника стягувача ОСОБА_3 на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі старшого державного виконавця Рибчинського Олександра Володимировича, заінтересована особа (боржник): ПАТ «Банк «Таврика» про визнання рішень, дій та бездіяльності неправомірними, поновлення порушеного права,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, мотивуючи її вимоги наступним. 18.11.2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва постановлено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Таврика» та стягнув на користь позивача суму у розмірі 1543,39 доларів США, три проценти річних в сумі 7632,59 доларів США, всього на загальну суму 110999,64 доларів США. 08.04.2016 року на підставі рішення суду видано виконавчий лист де зазначено строк його пред»явлення до виконання 0 01.03.2017 р. Пропущений з поважних причин строк для пред»явлення виконавчого документа до виконання було поновлено судом 01.02.2018 р. та виконавчий лист пред»явлено на примусове виконання представником ОСОБА_3 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13.03.2018 р. Однак, у зазначений Законом України «Про виконавче провадження» термін виконавче провадження не відкрито, повідомлення про це не направлено заінтересованим особам. Після спливу встановленого законом 3-денного строку для відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_3 вважала, що здійснюється примусове виконання рішення суду. Натомість 05.04.2018 р. стягував отримала повідомлення старшого державного виконавця Рибчинського О.В. від 19.03.2018 р. про повернення виконавчого документу без виконання з підстав визначених ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - оскільки постановою Правління НБУ від 20.03.2003 р. № 97 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Таврика» та прийнято рішення про його ліквідацію Представник скаржника вважає, що такі дії державного виконавця є неправомірними за умови відсутності доказів прийняття Правлінням НБУ такого рішення, а крім того, державним виконавцем порушено строки винесення такої постанови. Також безпідставними є посилання державного виконавця на те, що виконавчий лист має бути подано ліквідатору банку, повноваження якого спливали 20.03.2018 р. Крім того, представник скаржника зазначив, що в розумінні вимог чинного законодавства України, нормативно - правові акти НБУ видаються у формі постанов Правління, проте не у формі індивідуальних актів. Рішення Фонду гарантування вкладів, Правління НБУ не доведені до населення є не чинними, а отже не мають юридичного значення. Такі дії є порушенням прав стягувача, про що зазначав Європейський Суд з прав людини, зокрема, у рішенні «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 р., «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 р. та «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 р. Зважаючи на викладене представник скаржника просить: визнати неправомірними рішення, дії чи бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича щодо видання повідомлення про повернення стягував порушує вимога Закону України «Про виконавче провадження», скасувавши його; зобов»язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича усунути порушення, поновивши право стягувача - ОСОБА_3 щодо обов»язкового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 р.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити наголосивши на неприпустимість нехтувати вимогами Конституції України щодо обов»язковості судового рішення.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинський О.В. долучив до матеріалів справи належним чином засвідчене виконавче провадження та пояснив наступне. Ним було повною мірою виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», дотримано всі строки, встановлені зазначеним законом. Крім того, вказано на те, що направляючи до виконавчої служби заяву про відкриття провадження на примусове стягнення, представником ОСОБА_3 не долучено копію довіреності.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Банк «Таврика» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Неявка представника заінтересованої особи, в розумінні положень ст. 450 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та надавши належну оцінку отриманим доказам, суд вважає встановленим наступне.

Так Шевченківським районним судом м. Києва 01.02.2018 р. задоволено заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого документу - виконавчого листа по справі № 761/21809/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 101823,66 доларів США, процентів за договором в сумі 1543,39 доларів США, трьох процентів річних в сумі 7632,59 доларів США, всього на загальну суму 110999,64 доларів США.

Як встановлено в судовому засіданні дублікат виконавчого листа видано Шевченківським районним судом м. Києва 12.03.2018 року.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження представником ОСОБА_3 в адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві направлено оригінал виконавчого листа та заяву про відкриття виконавчого провадження.

Не заперечувалось старшим державним виконавцем, та це підтверджується матеріалами виконавчого провадження, заява надійшла до Відділу 14.03.2018 р.

19.04.2018 р. старшим державним виконавцем Рибчинським О.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання відповідно до ч. ст. 4 Закону України «про виконавче провадження» т для пред»явлення до виконання ліквідатора АТ «Банк «Таврика».

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Разом з тим, положеннями ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до приписів ст. 129 - 1 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду.

Також відповідно до ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За висновками Європейського суду з прав людини, які в розумінні положень ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 р., «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 р., щодо виконання рішення, винесення будь - яким судом, має розглядатися як невід»ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 р. - більш ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи України.

Представник скаржника вказує та, що дії державного виконавця не відповідають вимогам закону, повідомлення винесено з порушенням строків. Крім того, державним виконавцем не взято до уваги, що постанова Правління НБУ , рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є обов»язковю до виконання - не доведена до населення у встановлений порядку, не є чинною.

Суд не може погодитись повною мірою з доводами представника скаржника, зважаючи на наступне.

Так, державний виконавець в своїй діяльності має керуватися Конституцією України, профільним законом - Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно - правовими актами.

Зважаючи на приписи ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та маючи в розпорядженні інформацію щодо прийняття Правлінням НБУ постанови про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк «Таврика» та здійснення у банківській установі процедури ліквідації, державний виконавець мав дотриматись вищезазначеної норми матеріального права - повернути виконавчий документ без виконання.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що представником скаржника не заперечувався факт винесення відповідної постанови Правління НБУ та здійснення процедури ліквідації.

Під час розгляду справи по суті скарги не було отримано доказів щодо скасування актів, які стали підставою для ліквідації боржника.

Разом з тим, представником скаржника не було доведено в судовому засіданні обов»язок державного виконавця надавати правовий аналіз актам Правління НБУ та вирішувати питання щодо можливості їх застосування (не застосування) при вирішенні питання відкриття виконавчого провадження.

Отже, на думку суду, державний виконавець під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документу та роз»яснивши стягувану пред»явлення його до виконання ліквідатору ПАТ «Банк «Таврика» діяв в межах своїх повноважень.

З іншого боку суд погоджується з доводами скаржника стосовно порушення строків повернення виконавчого листа.

Заява про відкриття виконавчого провадження зареєстрована Відділом виконавчої служби 14.03.2018 р., проте, не дивлячись на встановлений ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» строк для прийняття рішення, повідомлення про повернення виконавчого документу прийнято - 19.03.2018 року.

Суд вважає за необхідне підкреслити те, що в розумінні вимог чинного законодавства України до якого відноситься Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, практика Європейського суду з прав людини, остаточне рішення має бути виконане і виконане з дотриманням в тому числі вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на порушення старшим державним виконавцем строків для винесення повідомлення, суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника скаржника в частині визнання дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича щодо винесення повідомлення про повернення стягувану виконавчого документу від 19.03.2018 року та у зв»язку із цим зобов»язати суб»єкт оскарження відновити права стягувача шляхом скасування такого повідомлення.

Разом з тим, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволенні скарги в іншій частині з огляду на те, що в розумінні вимог Розділу VІІ Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України, встановлення інформації, яка міститься в повідомленні недостовірною не може бути застосований, як спосіб захисту, а крім того, обов»язковість судового рішення встановлена чинним законодавством України та не може бути скасована, змінено тощо і таке право є безумовним і не потребує відновлення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника стягувача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича щодо винесення повідомлення про повернення стягувану виконавчого документу від 19.03.2018 року.

Зобов»язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича усунути порушення права стягувача ОСОБА_3 шляхом скасування повідомлення про повернення стягувану виконавчого документу від 19.03.2018 року.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 06.06.2018 року.

Суддя: