Справа № 686/4094/18
Провадження № 2/353/234/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

cекретаря судового засідання Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою від 01.09.2011 року в сумі 12000,0 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 08.02.2018 року становить 325428,0 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач 01.09.2011 року отримав позику в сумі 12000,0 доларів США, яку зобовязався повернути на першу вимогу, про що власноручно написав боргову розписку. Однак, відповідач своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів не виконав, що зумовило позивача звернутись до суду. Також просив стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 3254,29 грн.

03.04.2018 року ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Козак О.В. вищевказану справу було передано за підсудністю до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

26.04.2018 року дана цивільна справа надійшла до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області поштовим звязком та цього ж дня на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано для розгляду головуючій судді Лущак Н.І.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Так, відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

А тому, ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 27.04.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів було прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 13 год. 00 хв. 31.05.2018 року, з метою заслухання їх усних пояснень. Також, вищевказаною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45) відповідач ОСОБА_2 отримав вищевказану ухвалу суду 08.05.2018 року, однак, станом на 01.06.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

07.05.2018 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. було задоволено клопотання ОСОБА_3, який за довіреністю представляє інтереси ОСОБА_1 та забезпечено позивачу ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_3, можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання в режимі відеоконференції не зявився, однак представник ОСОБА_3 направив на електронну адресу суду письмові клопотання, в яких вказав, що він та позивач позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просив розгляд справи провести без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується оригіналом розписки від 01.09.2011 року, згідно якої ОСОБА_2 (відповідач) одержала у вигляді позики від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 12000,0 доларів США, які зобов'язався повернути на першу вимогу (а.с. 48).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 29.04.2016 року ОСОБА_4 змінив прізвище та імя на: «Резолюта Віталій» Вікторович (а.с. 14).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України при розгляді справи № 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з того, що згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України зазначена розписка є належним та допустимим доказом на підтвердження укладання договору позики та його умов.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визнані родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 526, 625 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач прийняті на себе зобов'язання за договором позики щодо своєчасного повернення коштів не виконував та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості в розмірі 12000,00 Доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ від 08.02.2018 року (100 доларів США = 2711,9635 грн.) (а.с. 8) становить 325435,62 грн., однак позивач просить стягнути менш еквівалентну суму, а саме 325428,00 грн. (а.с. 4).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за вказаним договором позики, відповідачем по справі суду не представлено.

За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики, 29.11.2017 року позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу від 28.11.2017 року з проханням повернути позичені грошові кошти за договором позики в сумі 12000,0 доларів США в строк до 28.12.2017 року (а.с. 9-12). Однак, боржником заборгованість по договору позики не була погашена у вказаний у вимозі строк, у звязку з чим 22.02.2018 року позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року, та те, що відповідач в судове засідання не зявився, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договороми позики (розпискою) є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3254,29 грн. (квитанція № 0.0.962050679.1 від 13.02.2018 року, а.с. 2).

Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 31, 32, 81, 89, 128, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, заборгованість за неналежне виконання грошового зобовязання за борговою розпискою від 01.09.2011 року в розмірі 12000,0 (дванадцять тисяч) Доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ від 08.02.2018 року становить 325428,00 грн. (триста двадцять пять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 3254,29 грн. (три тисячі двісті пятдесят чотири гривні 29 копійок) понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак