АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1356/18Головуючий у 1-й інстанції Мельник І.О. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Бородійчук В.Г., Василенко Л.І.

секретар Чуйко А.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.06.2018 (ухвалене о 16 год. 49 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 15.06.2018, суддя в суді першої інстанції - Мельник І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Перша Черкаська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна зі складу спадщини, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся 26.12.2016 до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна зі складу спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що він з листопада 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав однією сім'єю з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4, проте позивач вважає себе чоловіком та спадкоємцем після смерті спадкодавця, тому ІНФОРМАЦІЯ_7 звернувся із заявою до Першої черкаської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6. За час спільного проживання він з померлою ОСОБА_5 за спільні кошти 08.05.2015 придбали 47/100 частини будинку та земельну ділянку площею 0,0244 га, кадастровий НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою АДРЕСА_6, в м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 Право власності на дане домоволодіння та земельну ділянку було оформлено на ОСОБА_5 Крім того, позивач працював весь час спільного проживання з ОСОБА_5 на різних роботах, що підтверджується трудовою книжкою, також позивач позичав кошти на придбання будинку, що підтверджується розпискою та показами свідків. З 01.03.2016 він являюся ФОП, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Протягом всього часу спільного проживання вказаний будинок був добудований та приведений у більш придатний для проживання стан. Зокрема, було добудовано веранду, зроблено ремонт, придбано нове майно та необхідні побутові прилади для комфортного життя. Факт проживання однією сім'єю як чоловіка і дружина без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 позивача разом з ОСОБА_5 у період з листопада 1999 року по 31.10.2007 підтверджується поквартальною карточкою, копією паспорта позивача на сторінці місця проживання, а також показаннями свідків; у період з 13.12.2004 по 10.12.2014 позивач разом з ОСОБА_5 проживав та вів спільне господарство за адресою АДРЕСА_7, що підтверджується Актом опитування сусідів від 24.11.2016 №1315, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Кривалівський» та Актом опитування сусідів від 22.11.2016 №11117, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», що підтверджує факт проживання у цивільному шлюбі та ведення спільного господарства з ОСОБА_5 З 23.05.2015 по 20.06.216 за адресою АДРЕСА_6, в м. Черкаси. Також дані факт можуть підтвердити свідки та фотокартки, які були зроблені під час спільного відпочинку, святкування з спільними друзями та сімейні фото.

Також позивач вказав, що в 1999 році він почав спільно проживати з померлою ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_8 в квартирі останнього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. В 2001 році ОСОБА_4 поїхав працювати до Португалії, де працював до 2003 року. В цей період був придбаний будинок по АДРЕСА_8 Позивач стверджує, що на його придбання він надав 10 тис. грн. Пізніше вони займались його ремонтом, після закінчення якого в грудні 2004 року переїхали до вказаного будинку. В грудні 2014 року ОСОБА_5 продала будинок, а в 2015 році вона купила інший будинок по АДРЕСА_9, на купівлю якого були наявні кошти в розмірі 30 тис. дол. США від продажу попереднього будинку. Крім того, позивач ще позичив 17 тис. дол. США. Позивач вважає, що все майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_9 є спільним майном подружжя, половина якого належить йому, тому просить виключити майно зі складу спадщини та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного майна.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.06.2018 позовні вимоги у справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 06.07.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. Скаржник вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та на те, що суд помилково не застосував норми сімейного та цивільного законодавства (КпШС України та ЗУ «Про власність», а також СК ТА ЦК України) про те, що майно, набуте подружжям (або особами, які проживають однією сім'єю без укладення шлюбу) за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Скаржник зазначає, що 24.11.2017 судом першої інстанції порушено його право на правничу допомогу, оскільки суд не відклав судовий розгляд цієї справи попри відповідне клопотання позивача у зв'язку х неможливістю з'явитися в судове засідання його представників. Суддя суду першої інстанції була заінтересована у вирішення цієї справи. Суд мав лишити позовну заяву без розгляду у зв'язку із неявкою позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив суд апеляційну скаргу відхилити , а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.06.2016 серії НОМЕР_2

Після смерті ОСОБА_5 першою Черкаською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №291/2016.

ОСОБА_10 мала сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внаслідок наступної реєстрації шлюбу прізвище померлої ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_5, що вбачається з витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.05.2017.

Відповідач ОСОБА_4 04.07.2016, як син померлої та спакдкоємець першої черги звернувся із заявою до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Михайловської А.А. про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5

Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 до Першої Черкаської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3, оскільки останній вважає себе спадкоємцем четвертої черги, так як проживав із спадкодавцем останніх п'ять років до часу відкриття спадщини. Йому роз'яснено нотаріусом про необхідність надати нотаріальній конторі рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлою ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме: 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_10 в м. Черкаси та земельна ділянка, площею 0,0244 га за цією ж адресою, які належали померлій на підставі договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 08.05.2015, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_11, з яких вбачається, що ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_5 купила 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_10 в м. Черкаси та земельну ділянку площею 0,0244 га. Також даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

ОСОБА_3 на підтвердження своїх позовних вимог надав наступні докази.

З паспорту громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою м. Черкаси АДРЕСА_9, починаючи з 26.09.2015. З попередніх відміток про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11, починаючи з 05.12.2007, та знятий з реєстрації 10.12.2014, адресою попереднього місця реєстрації була АДРЕСА_3, за якою позивач був зареєстрований 27.12.2000 та знятий з реєстрації 31.08.2007.

За адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_4 та, починаючи з 27.12.2000, ОСОБА_3, що підтверджується поквартирною карткою на квартиру, що знаходиться за вищевказаною адресою.

Суду наданий акт опитування сусідів від 24.11.2016 №1315, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Кривалівський», про те, що позивач ОСОБА_3 в період з 13.12.2004 по 10.12.2014 проживав разом з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_12

Актом опитування сусідів від 22.11.2016 №11117, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», підтверджено, що позивач проживав з ОСОБА_5 з 23.05.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_6, в м. Черкаси.

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що в період спільного проживання з ОСОБА_5 в нього були наявні кошти, які він надавав померлій на придбання будинку та на його ремонт. На підтвердження цього позивач надає наступні документи.

Трудову книжку на ім'я позивача ОСОБА_3 з якої вбачається, що останній в період з 14.04.2000 по 14.06.2004 не працював. Після чого, 14.06.2004 був тимчасово прийнятий на роботу інженером з навколишнього середовища в службу головного інженера, 28.08.2007 звільнений за власним бажанням, 29.08.2007 призначений на посаду спеціаліста першої категорії відділу екології та раціонального природокористування міськвиконкому, 22.11.2007 звільнений за угодою сторін. 13.12.2007 розпочата виплата допомоги по безробіттю, яка була припинена 05.11.2008. Після чого, 02.08.2010 прийнятий на роботу в ЧРУПНВ на посаду заступника директора, 17.10.2011 звільнений у зв'язку з ліквідацією підприємства. 01.03.2012 прийнятий на роботу в ТОВ «ЕЦПНВ ПТ» на посаду заступника начальника.

Позивач ОСОБА_3, починаючи з 2008 року отримує пенсію, що підтверджується довідками з Управління ПФУ, розмір пенсії у 2008 році складав 1222,96 грн., який періодично збільшувався та у 2016 році складав 1707,38 грн.

В матеріалах цивільної справи наявна копія розписки ОСОБА_3, про отримання в борг 03.05.2015 17000,00 доларів у гр. ОСОБА_13, та копія розписки з участю вищезгаданих осіб про отримання у борг 15 000,00 грн.

Однак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ці докази (копії боргових розписок) при вирішенні спору до уваги братися не можуть, оскільки суду не надано для огляду їх оригіналів, а ч.2 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що ОСОБА_3 зареєстрований як ФОП 01.03.2016.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_14 (колишня дружина ОСОБА_3.), в якій вказано, що між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 21.11.1995 розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу за усною домовленістю з ОСОБА_3, вона в грудні 2001 року сплатила позивачеві кошти в сумі 10 000,00 грн. за ? частину квартири АДРЕСА_4, що перебувала у їхньому спільному користуванні. Основним наймачем даної квартири являвся ОСОБА_3, який наприкінці 2000 року переоформив на ОСОБА_14 особовий рахунок на дану квартиру. Заява датована 26.09.2017 та засвідчено справжність підпису ОСОБА_14 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_15

Позивачем ОСОБА_3 надана виписка із рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси №601 від 30.11.2000 з якої вбачається, що особовий рахунок найму трикімнатної квартири АДРЕСА_5 було переоформлено на ОСОБА_16

ОСОБА_3, надав договір-замовлення №1427 на організацію та проведення поховання від 21.06.2016, фіскальні чеки та накладну на придбання ритуальних атрибутів, необхідних для церемонії поховання, за яким він є замовником послуг.

Одночасно відповідач ОСОБА_4 вказував, що для придбання будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, АДРЕСА_6 (спірне майно), його матір мала особисті кошти, які отримала з продажу іншого будинку, який був у неї, та надав договори, відповідно до яких ОСОБА_5 придбала житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.02.2002, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_17

ОСОБА_5 у 2008 році також приватизувала земельну ділянку, площею 495 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_11, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку виданим 14.04.2008.

В подальшому ОСОБА_5 08.12.2014 продала житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, площею 495 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_11, що підтверджується договорами купівлі-продажу, посвідченими державним нотаріусом Першої Черкаської держаної нотаріальної контори ОСОБА_18

З листа Управління ПФУ в м. Черкасах №9099/11 від 01.06.2017 вбачається, що в період з 06.08.1999 по 30.06.2017 пенсійні виплати ОСОБА_5 становили за 1999 рік - 349,01 грн., за 2000 - 911,70 грн., за 2001 - 1307,00 грн., за 2002 - 1664,10 грн., за 2003 - 1751,40 грн., за 2004 - 2512,76 грн, за 2005 - 4082,97 грн., за 2006 -4 473,47 грн., за 2007 - 5 954,62 грн., за 2008 - 7 625,25 грн., за 2009 -8 391,60 грн., за 2010 -9781,04 грн., за 2011 -10473 грн., за 2012 -12 179,04 грн., за 2013 13 254,04 грн., за 2014 - 13859,04 грн., за 2015 -14359,04 грн., за 2016 - 7791,52 грн.

З паспорту громадянина України, для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_4 слідує, що останній перебував за кордоном в період з 12.09.2001 по 17.04.2002.

Такими є фактичні обставини у даній справі, що сторонами не оспорюється.

Як вірно вказав суд першої інстанції відповідно до статей 16, 17 ЗУ «Про власність», статті 22 КпШС України, який був чинним до 01.01.2004, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Отже є вірними висновки суду першої інстанції про те, що житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, набутий у власність ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2002, є її особистим майно, оскільки позивач не надав достатніх, належних та допустимих доказів того, що він вкладав свої кошти для придбання цього будинку чи мав з ОСОБА_5 угоду про спільну власність на це майно.

Крім того ОСОБА_5 приватизувала земельну ділянку, площею 495 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_11, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку, виданим 14.04.2008.

Однак згідно норм п.5 ч.1 ст.57 СК України, в редакції на момент набуття ОСОБА_5 на праві власності вказаної земельної ділянки, приватизована земельна ділянка є особистою приватною власністю особи та не відноситься до об'єктів спільної сумісної власності.

В результаті продажу 08.12.2014 за 604 739,22 грн. вказаного особистого майна позивач придбала 08.05.2015 спірний будинок, про права на 1 / 2 якого заявляє в цій справі позивач.

Так згідно договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 08.05.2015, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_11 (т.1 а.с.77, 79), ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_5 купила 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_10 в м. Черкаси та земельну ділянку площею 0,0244 га. Загальна вартість набутого майна становить 289365,00 грн.

При цьому п.7 договору купівлі-продажу земельної ділянки встановлено, що покупець (ОСОБА_5.) витрачає свої особисті кошти на придбання майна, оскільки вона в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (їх частину) не має. Аналогічні положення містить п.9 договору купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_10 в м. Черкаси.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також п.3 ч.1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, як встановлено при судовому розгляді, ОСОБА_5 одержала кошти від продажу особистого майна за які придбала спірне майно про права на частину на якого заявляє позивач у цій справі.

Однак це майно не є спільним майном осіб, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, адже це суперечитиме вищенаведеним вимогам п.3 ч.1 ст.57 СК України.

Оскільки позивач у цій справі заявляє вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіки та жінки без укладення шлюбу з метою визнання права власності на спільне майно, за наявності перешкод для констатації наявності такого права в позивача, про що вказано вище, підстав для встановлення юридичного факту перебування у фактичних шлюбних стосунках не має.

Також не має підстав і для перерозподілу спадщини, так як позивач не довів свого права на спадкове майно.

Апеляційні доводи правильності таких висновків не спростовують, оскільки не вказують про те, що спірне майно придбане не за особисті кошти ОСОБА_5 та не доводять, що позивач вклав свої кошти в його купівлю.

Також апеляційні доводи про те, що судом першої інстанції порушено право скаржника на правничу допомогу, оскільки суд не відклав судовий розгляд цієї справи попри відповідне клопотання позивача у зв'язку з неможливістю з'явитися в судове засідання його представників та мав лишити позовну заяву без розгляду у зв'язку із неявкою позивача апеляційний суд оцінює критично, оскільки позивач мав змогу належним чином представити як суду першої інстанції так і апеляційному суду всі свої аргументи в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що в інтересах самого позивача одержати вирішення по суті заявлених ним же вимог, а не залишення його позову без розгляду через його ж неявку.

Також не можна погодитися з апеляційними доводами про те, що суддя суду першої інстанції була заінтересована у вирішення цієї справи, адже відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а в даному випадку скаржником доказів у підтвердження таких доводів апеляційному суду надано не було.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.06.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 06.06.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Перша Черкаська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна зі складу спадщини - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 23 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді