Ухвала

Іменем України

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 388/344/17

провадження № 61-41942ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу фермерського господарства «Вершино-Власівське», яка підписана представником ОСОБА_4, на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року у складі суддів Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Карпенко О. Л., у справі за позовом ОСОБА_5 до фермерського господарства «Вершино-Власівське», третя особа - відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, по визнання недійсною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до фермерського господарства «Вершино-Власівське» (далі - ФГ «Вершино-Власівське»), третя особа - відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 за її заявою на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ФГ «Вершино-Власівське» 5 000 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходив із того, що договором про надання правничої допомоги, укладеним 07 листопада 2017 року між адвокатом ОСОБА_4 та ФГ «Вершино-Власівське» передбачено гонорар (винагороду) адвоката за даним договором, який становить 5 000 грн по кожній окремій справі, зокрема у справі № 388/344/17 до ухвалення рішення в суді першої інстанції. За змістом акту здачі-приймання виконаних робіт (правничої допомоги) та прийому - передачі гонорару за правничу допомогу від 23 травня 2018 року, адвокат отримав від клієнта 5 000 грн, а саме 4 000 грн за надання правового аналізу позовних вимог з урахуванням фактичних обставин справи, які повідомлені клієнтом адвокату, усні консультації клієнту щодо перспектив та можливих рішень, що будуть ухвалені за результатами розгляду справи № 388/344/17, ураховуючи проведені експертні дослідження, участь у судових засіданнях до 23 травня 2018 року, а також 1 000 грн гонорару (винагороди) адвоката за правничу допомогу, що буде надаватись на користь клієнта у судовому засіданні після 23 травня 2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині стягнення з неї судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, позивач ОСОБА_5 звернулася із апеляційною скаргою.

Оскарженою постановою ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ФГ «Вершино-Власівське» витрат на правничу допомогу, скасовано. У задоволенні заяви ФГ «Вершино-Власівське» про відшкодування витрат на правничу допомогу, відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідачем та його представником в суді першої інстанції не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом, часу витраченого на виконання цих робіт (надання послуг), зокрема, як зазначено в акті приймання робіт: на ознайомлення з позовом; здійснення правового аналізу вимог; здійснення усних консультацій, виготовлення клопотань та заяв; детального опису витрат, понесених адвокатом для виконання цих робіт (надання послуг); не надано розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг (робіт). За умовами договору про надання правничої допомоги, послуги надавались адвокатом юридичній особі - ФГ «Вершино-Власівське», однак, належних доказів здійснення юридичною особою оплати гонорару адвоката в установленому законом порядку з оформленням відповідних бухгалтерських документів, суду не було надано.

02 серпня 2018 року ФГ «Вершино-Власівське» звернулося через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що із акту здачі приймання виконаних робіт правничої допомоги та прийому передачі гонорару за правничу допомогу від 23 травня 2018 року убачається, що між адвокатом ОСОБА_4 та ФГ «Вершино-Власівське» досягнуто згоди щодо фіксованої суми гонорару, яку відповідач має сплатити за надану йому адвокатом правничу допомогу в суді першої інстанції до ухвалення відповідного рішення. Сторонами договору про надання правничої допомоги не обумовлено, що розмір гонорару визначається із обсягів роботи адвоката та кількості годин витрачених на виконання певних робіт. Жоден нормативно-правовий акт в Україні не містить конкретно визначеного переліку документів, які має скласти адвокат та клієнт на підтвердження виконання зобов'язань за договором про надання правничої допомоги, зокрема про сплату суми гонорару готівкою. Відповідно до приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та норм ЦПК України порядок обчислення гонорару (фіксований розмір), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановивши, що відповідачем не надано детальний опис наданих послуг та належних доказів здійснення юридичною особою оплати послуг адвоката, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви ФГ «Вершино-Власівське» про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Вершино-Власівське», яка підписана представником ОСОБА_4, на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фермерського господарства «Вершино-Власівське», третя особа - відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, по визнання недійсною додаткової угоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель