У Х В А Л А

5 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 548/981/15-ц

Провадження № 14-182 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула заяву про самовідвід судді Ситнік О. М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі також - позивач) до ОСОБА_3 (далі також - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки

за касаційною скаргою відповідача на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року та

в с т а н о в и л а:

25 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки, власником якого є відповідач, а саме на магазин загальною площею 64,4 кв. м і на земельну ділянку площею 0,0192 га за адресою : АДРЕСА_1 (далі - предмет іпотеки). Позивач також просив суд надати йому право реалізації предмета іпотеки й інші повноваження для забезпечення його продажу та збереження.

25 серпня 2009 рокуХорольськийрайонний суд Полтавської області ухвалив рішення у справі № 2-421/09, яким розірвав кредитний договір і стягнув солідарно з позичальника та поручителів - відповідача, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - заборгованість у розмірі 338 817,15 грн.

30 червня 2015 року Хорольський районний суд Харківської області відкрив провадження у справі № 548/981/15-ц.

20 жовтня 2015 року Хорольський районний суд Харківської області ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував тим, що на відповідача не можна покласти відповідальність за договором іпотеки від 27 березня 2007 року, оскільки вона понесла відповідальність за невиконання кредитного договору як поручитель згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2009 року.

20 липня 2016 року Апеляційний суд Полтавської області ухвалив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове рішення про часткове задоволення позову: звернув стягнення на предмет іпотеки; задовольнив вимоги позивача за заборгованістю на загальну суму 4 035 487,54 грн за рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів; визнав за позивачем право від його імені продати предмет іпотеки будь-якій особі шляхом продажу на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації: магазину - 474 620 грн, земельної ділянки - 10 800 грн; надав позивачеві, зокрема, право підпису договору купівлі-продажу предмета іпотеки в якості продавця, одержання дублікатів правовстановлюючих документів, отримання довідок і документів, що будуть необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, отримання в органах Державного реєстру прав на нерухоме майно, нотаріуса витягу з Державного реєстру прав на предмет іпотеки, право подавати від імені іпотекодавця в органи Державної реєстрації прав, нотаріусу документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, відповідно до отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, а також подавати відповідні заяви, документи й отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов'язані з оформленням права власності, право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмета іпотеки, право на отримання у КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» дублікату технічного паспорта магазину, отримання в органах земельного кадастру, Виконавчому комітеті Хорольської міської ради Полтавської області дублікату державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області 17 вересня 2004 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1; цільове призначення земельної ділянки - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг); нотаріусу за місцем посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, що складає предмет іпотеки - вилучити записи про вказане нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Єдиного державного реєстру іпотек за заявою та повідомленням іпотекодержателя одноособово у момент посвідчення договору купівлі-продажу. З метою збереження предмета іпотеки його передано в управління позивачеві до моменту реалізації.

9 серпня 2016 року відповідач подала касаційну скаргу. Вказала, що позивач у 2016 році мав право звернення на предмет іпотеки лише у межах суми боргу, визначеного рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2009 року у справі № 2-421/09. Крім того, відповідач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, а тому, на її думку, справа мала розглядатися за правилами господарського судочинства. Просила скасувати рішення апеляційного суду та закрити провадження у справі.

22 березня 2017 рокуВищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою, постановленою колегією суддів судової палати у цивільних справах у складі Ситнік О. М., Іваненко Ю. Г. і Маляренка А. В., залишив касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року - без змін.

17 жовтня 2017 року відповідач подала до Апеляційного суду Полтавської області заяву про перегляд його рішення від 20 липня 2016 року за нововиявленими обставинами. Мотивувала тим, що Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 28 вересня 2017 року у справі № 761/10884/16-ц визнав недійсною додаткову угоду від 29 травня 2008 року № 1 до кредитного договору, умовами якої за користування кредитними коштами встановлена збільшена відсоткова ставка у розмірі 16 % річних. Оскільки наданий банком розрахунок кредитної заборгованості, який був узятий до уваги апеляційним судом, базувався на відсотковій ставці 16 % річних за кредитом, то вказане судове рішення, на думку відповідача, мало бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

21 грудня 2017 року Апеляційний суд Полтавської області ухвалив рішення, яким частково задовольнив заяву відповідача: скасував рішення Апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог за заборгованістю за кредитом на загальну суму 4 035 487,54 грн та ухвалив в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Суд ухвалив задовольнити вимоги позивача за заборгованістю за кредитом на загальну суму 3 009 561,36 грн за рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів. Вказану суму суд визначив, провівши перерахунок кредитної заборгованості за відсотковою ставкою 10 %, яка була встановлена кредитним договором.

18 січня 2018 року відповідач подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року та закрити провадження у справі з огляду на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

23 лютого 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

15 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

18 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 8 травня 2018 року суддя Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М. призначена до складу колегії для розгляду цієї справи.

За приписами частини першої статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

5 червня 2018 року суддя Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М. заявила про самовідвід від розгляду цієї справи. Мотивувала тим, що брала участь у вирішенні справи в суді касаційної інстанції й ухвалювала рішення по суті спору.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Щодо суб'єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з'являться докази на користь протилежного.

Згідно з об'єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об'єктивно виправдані.

Той факт, що суддя Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М. брала участь у постановленні 22 березня 2017 року колегією суддів ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року - без змін, з боку стороннього спостерігача може викликати сумнів у неупередженості чи об'єктивності судді Ситнік О. М. при розгляді заяви позивача про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Ситнік О. М. Тому, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, ВеликаПалата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А :

1. Заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду Ситнік Олени Миколаївни задовольнити.

2. Відвести суддю Ситнік Олену Миколаївну за її заявою від участі у розгляді касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська