Справа № 289/1056/18
Номер провадження 2/289/668/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі заочного рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.05.2016 у цивільній справі № 289/363/16-ц, з ОСОБА_2, стягнуто на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду з 02.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, 12.04.2018 народилася ще спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4, з винесення рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, ситуація в країні різко змінилась, через інфляційні зміни в економіці України нині зросли ціни, тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви.

Ухвалою судді від 18.06.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками, направлені відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, на веб-сайті «Судова влада» суду було розміщено оголошення про відкриття провадження у даній справі, і роз'яснено відповідачу право на заявлення відповідних заяв по суті справи.

Відповідачем у визначені строки, відзиву на позовну заяву подано не було.

Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі.

Ч. 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 07.06.2008 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 07.06.2008 серії І-ТП № 046028 (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 30.07.2009 серії 1-ТП № 108384 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 13.04.2018 серії 1-ТП № 297340 (а.с.7,8).

Згідно заочного рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.05.2016 у цивільній справі № 289/363/16-ц, з ОСОБА_2, стягнуто на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду з 02.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ А 3258 від 19.12.2016 № 42ре, відповідач має постійне місце служби у ВЧ А 3258 (а.с.30).

Як вбачається з довідки про доходи від 16.07.2018, виданої ОСОБА_2, останній дійсно працює у ВЧ А 3258 та йому нараховано заробітну плату за січень 2018 року червень 2018 року у сумі 47 104,70 грн. (а.с.31).

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Статтею 180 Сімейного кодексу України регламентовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров'я дитини, її вік, з урахуванням матеріального стану обох батьків, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а потім стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досятгнення останнім повноліття, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов'язку батьків утримувати дітей зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 25.05.2018.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Щодо вимоги позивача про зміну розміру алміентів на утримання ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-143цс13.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину було збільшено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017) регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

З урахуванням всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, що батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, розмір аліментів слід змінити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів у зміненому розмірі починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом, то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти виплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 128, 141, 178, 191, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-185, 191-192 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, 12265, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, 12265, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповновнолітньої дитини та зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.05.2016 у цивільній справі № 289/363/16-ц, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.05.2016 у цивільній справі № 289/363/16-ц.

Виконавчий лист № 289/363/16-ц, виданий Радомишльським районним судом Житомирської області, відізвати з дня набрання даним рішенням законної сили, долучивши його до матеріалів справи.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду з 25.05.2018 і до 27.07.2027 (досягнення старшою дитиною сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття), а потім в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення сином повноліття, тобто до 12.04.2036.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)