Справа № 369/3031/18 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2885/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 58 21.08.2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Київ

справа № 369/3031/18

провадження № 22 ц/780/2885/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Удовиченко В.В.

учасники :

стягувач - ПАТ Акціонерний банк «Синтез»

боржник - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року у складі судді Волчка А.Я., у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України: пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з даною скаргою про визнання протиправною бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи тим, що у провадженні відділу примусового виконання рішень ДВС МЮУ перебувало виконавче провадження ВП № 33468495 від 12.06.2013 року про стягнення солідарно зокрема із нього на користь АБ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В ході виконання виконавчого листа № 2-2990/09р. від 18.11.2009 р. старшим державним виконавцем Кедою М.В. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 385 473,35 грн. В подальшому заявник дізнався, що виконавчі документи були повернуті стягувачеві у зв'язку із відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Далі заявник ОСОБА_4 зазначив, що на його чисельні звернення до ДВС щодо зняття арешту з його майна, лише 06.03.2018 р. було отримано відповідь, де відмовлено у знятті арештів з майна, не дивлячись навіть на той факт, що було письмово підтверджено відсутність матеріалів ВП № 33468495, тому просив суд зобов'язати Заступника директора Департаменту, Начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 зняти арешти з усього рухомого та нерухомого майна, коштів, які йому належать, накладених у виконавчому провадженні ВП№ 33468495 із примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09р. від 18.11.2009 р.

Ухвалою Києво-Святошинський районний суд Київської області від 05.04.2018 Скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано Заступника директора Департаменту, Начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 розглянути питання, щодо зняття арештів з усього рухомого та нерухомого майна, коштів, яке належить ОСОБА_4, накладених у виконавчому провадженні ВП№ 33468495 із примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2- 2990/09р. від 18.11.2009р. про стягнення солідарно, зокрема із ОСОБА_4 на користь АВ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного, мита та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою Департамент ДВС МЮУ в особі представника департаменту ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, а повернення виконавчого документа стягувачеві, як підстава для зняття арешту, у вищезазначеному переліку не передбачений. Тому просить скасувати ухвалу суду, оскільки підстави для зняття арешту з майна скаржника відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання зобов'язання, а на час розгляду справи виконавче провадження є завершеним. Постанова про стягнення виконавчого збору не може бути пред'явлена до стягнення у зв'язку із пропущенням строку на її пред'явлення, а сама постанова про стягнення із заявника виконавчого збору знищена разом із матеріалами виконавчого провадження. Вважає, що на сьогоднішній день арешт майна боржника не забезпечує виконання жодних рішень, чим порушується його конституційне право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, тому просить залишити ухвалу суду без змін.

В суді апеляційної інстанції представник скаржника ОСОБА_4 заперечував проти скаргу, вважає судове рішення законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явилися, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду скарги не надходило, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у відсутність цих осіб, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Апеляційний суд Київської області, в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП № 33468495 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2990/09 р. від 18.11.2009 р. про стягнення солідарно в тому числі із скаржника ОСОБА_4 на користь АБ «Синтез» заборгованості у розмірі 33 853 003,47 грн., 1700 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У ході виконання зазначеного вище виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 було винесено постанову про - стягнення з боржника ОСОБА_4 виконавчого збору ВП № 33468495 від 12.06.2013 р. у розмірі 3 385 473,35 грн.

12.06.2013 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві - АБ «Синтез».

Постанова про стягнення виконавчого збору від 12.06.2013 р. була пред'явлена як виконавчий документ до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Так, 25.06.2013 р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчою провадження ВП 38603902 із виконання постанови про стягнення виконавчого збору №33468495 від 12.06.2013.

03.06.2014 р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_8 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу - до Відділу Примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі п.2 ч. 1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження і в редакції, яка діяла на той момент № 606-14), а саме - через відсутність у боржника майна на яке може бути звернене стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи скаргу ОСОБА_4 та зобов'язуючи посадових осіб ДВС розглянути питання, щодо зняття арештів з усього рухомого та нерухомого майна, коштів, яке належить ОСОБА_4, виходив з того, що стягувач після повернення йому виконавчого документу, пропустив строк на пред'явлення цього виконавчого документу, а саме постанови про стягнення із ОСОБА_4 виконавчого збору від 12.06.2013 р., повторно не звертався із заявою про відкриття виконавчого провадження, і не звертався із заявою щодо поновлення такого строку, матеріали виконавчого провадження знищені, тому арешти нерухомого та рухомого майна боржника, накладені ВП № 33468495 порушують його право власності.

З такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки належних доказів того, що на майно чи кошти боржника ОСОБА_4 будь-яким органом накладений арешт, в матеріалах справи немає. На такі докази також і не посилався представник скаржника під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна сторона повинна довести довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

постановив :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судові витрати у розмірі 1762 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

О.І.Сліпченко

В.В.Гуль