Справа № 182/9308/18
Провадження № 2-о/0182/263/2018
У Х В А Л А

Іменем України

10.12.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, заінтересована особа: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, заінтересована особа:Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 липня 2008 року померла їхня мати ОСОБА_4, яка до дня смерті була зареєстрована за адресою: вул.Вишнева (1 Травня), буд.2, с.Дмитрівка Нікопольського району Дніпропетровської області.

За життя, а саме: 17 липня 2008 року, мати склала заповіт, який було посвідчено сільським головою Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_5, реєстровий № 571, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіла їм - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному.

Однак у правовстановлюючих документах на земельні ділянки її прізвище не збігається з її прізвищем, зазначеним в свідоцтві про смерть, яке виписано, згідно паспорту. Тому необхідно в судовому порядку встановити юридичний факт належності матері вищезазначених правовстановлюючих документів (державних актів). Оскільки прізвище, ім'я, по-батькові їх матері, згідно свідоцтва про смерть, яке виписано, відповідно її паспорту, записано - «Хоружий Парасковія Петрівна» і прізвище «Хоружий» в жіночому роді не відмінюється; а у вищезазначених правовстановлюючих документах, які посвідчують право власності спадкодавця, що заповнено українською мовою, в написанні прізвища матері було допущено помилку (замість правильного написання прізвища «Хоружий» зазначено в давальному відмінку (кому?) «Хоружі», не дивлячись на те, що в називному відмінку повинно писатись як «Хоружа»).

За життя мати не звертала уваги на цю помилку, здавала в оренду земельну ділянку та отримувала оренду плату, а виявив дану помилку державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, яка своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3065/02-31 від 23 жовтня 2018 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та рекомендувала для встановлення факту належності спадкодавцю державних актів звернутись до суду.

Таким чином, у зв"язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представником яких є ОСОБА_3, було подано позовну заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Суддя, розглянувши дану заяву, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов"язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов"язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз"яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що в даній справі наявний спір про право. Таким чином, зазначене виключає можливість розгляду даної заяви в порядку окремого провадження, і у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-259, 293, 294, 352, 354, 355, ст.392 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, заінтересована особа: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_7