АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3001/17 Номер провадження 22-ц/786/1034/18Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року, ухвалене суддею Гудковим С.В., повний текст рішення складено - 19 березня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої за рішенням суду від 31.10.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про сплату аліментів утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2017 року складає 10 071,50 грн. За її підрахунками за період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь за прострочення сплати аліментів, складає 11 689,40 грн., що значно перевищує суму заборгованості по аліментах. Просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 071,50 грн., яка рівняється сумі заборгованості.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 556,46 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року включно.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 162,45 грн. та 1 600 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що враховуючи правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, суд не врахував загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.10.2013 року розірвано (а.с. 6), сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

31.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.10.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 7).

Як вбачається з довідки Лубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 10.11.2017 року, станом на 01.11.2017 року розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_3 складає 10 071,50 грн. (а.с. 8).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс-13, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції та згідно якої при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, з урахуванням викладеного, місцевий суд прийшов до висновку про те, що є правильним розмір неустойки (пені), розрахований щомісячно, а саме за такою формулою: розмір аліментів (нараховано до сплати) сплачена сума = заборгованість по сплаті аліментів у поточному місяці : 100% х кількість днів у місяці = розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за розрахунком заборгованості за аліментами і у даному випадку розмір пені буде становити за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року включно 2 556,46 грн.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та обєктивного зясування фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Верховний Суд України вже вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні зазначених норм права у подібних правовідносинах та висловлював свою правову позицію.

Зокрема, в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15 та 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696 цс15 року міститься правова позиція, відповідно до якої згідно з частиною першоюстатті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Цей правовий висновок покладено місцевим судом в основу судового рішення при розгляді даної справи і оскаржуване судове рішення повністю відповідає даному правовому висновку.

Приведений позивача розрахунок пені та механізм її нарахування не відповідає правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс-13, тому не приймається до уваги апеляційним судом. Підстав для того, щоб відступити від вказаної правової позиції, колегія суддів не вбачає.

Як встановила колегія суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що загальний розмір неустойки (пені) за невиконання зобовязань по сплаті аліментів за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року включно складає 2 556,46 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що алгоритм нарахування пені грунтувався безпосередньо на вимогах ст. 196 СК України, не заслуговують на увагу, оскільки механізм її нарахування не відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс-13, позивачем не приведено доводів в апеляційній скарзі, щоб відступити від вказаної правової позиції.

Як вбачається із матеріалів справи, що за заявою ОСОБА_2 від 20.11.2017 р. на виконання ухвали місцевого суду додана квитанція про сплату судового збору у розмірі 640 грн. (а.с.14,15), тому за рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 162,45 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: Лобов О.А.

ОСОБА_4