Справа № 463/1192/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/1085/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою представнику позивача відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать згаданій відповідачці і «які знаходяться на всіх її банківських рахунках, якщо такі є, в усіх банківських установах в межах суми позовних вимог в розмірі 43 048, 03 грн.» та заборони їй «провадити будь-які дії, спрямовані на відкриття нових рахунків задля ухилення від виконання судового рішення та безпідставного переводу грошових коштів з наявного(-их) рахунку(-ів) на нові та/чи/або будь-які інші витрати» (а.с. 44-46, 51).

Дану ухвалу оскаржила представник позивача.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано те, «що позивач обєктивно позбавлений можливості зазначити у своїй заяві про забезпечення позову деталізовану інформацію щодо банківських рахунків ОСОБА_5, оскільки дана інформація захищена банківською таємницею, а тому її отримання є неможливим» (а.с. 53-55).

Представник апелянта ОСОБА_3 (автор апеляційної скарги), будучи своєчасно (19.04.2018 року) належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 67), в судове засідання не зявилася і про причини такої неявки суд не повідомила, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_5 також в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмовий Відзив на апеляційну скаргу, у якому звертає увагу суду на те, що вона визнає свою вину у ДТП та у завданні шкоди транспортному засобу, який належить позивачу, однак не погоджується з розміром збитків, який вказаний позивачем, у звязку з чим і подала до суду клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, а відтак твердження позивача про те, що вона категорично відмовляється відшкодувати завдану шкоду, вважає таким, що не відповідає дійсності, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог заяви про забезпечення позову, яка ґрунтується лише на припущеннях про наявність у неї рахунків у банківських установах (а.с. 73-75).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заява представника позивача про забезпечення позову містить вимогу про накладення арешту на грошові кошти, які належать відповідачці і «які знаходяться на всіх її банківських рахунках, якщо такі є, в усіх банківських установах в межах суми позовних вимог в розмірі 43 048, 03 грн.», тобто ґрунтується лише на припущенні про існування у відповідачки рахунків у банківських установах, а відтак суд прийшов до вірного висновку про те, що вказана обставина (лише припущення позивача про існування у банківських установах рахунків відповідачки) унеможливлює постановлення ухвали про забезпечення позову, яку можна було б предявити до виконання до органів державної виконавчої служби.

Щодо вимоги, яка міститься у заяві про забезпечення позову, про заборону відповідачці «провадити будь-які дії, спрямовані на відкриття нових рахунків задля ухилення від виконання судового рішення та безпідставного переводу грошових коштів з наявного(-их) рахунку(-ів) на нові та/чи/або будь-які інші витрати», то суд першої інстанції також прийшов до вірного висновку про те, що такий спосіб забезпечення позову не відповідає принципу співмірності та спрямований на обмеження субєктивних прав відповідачки, що само по собі виключає його застосування.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 березня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: