Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Орлов І.В.
Справа № 425/3215/17
Провадження № 22ц/782/663/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання: Подрябінкіна Я.Г.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідачка: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 червня 2018 року (суддя Москаленко В.В., дата складання повного тексту рішення не зазначена ) у цивільній справі № 425/3215/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

08 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_4 боргу у розмірі 150.000,00 гривень за договором позики, який був оформлений 02 листопада 2015 року виданою ОСОБА_5 борговою розпискою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_4 є спадкоємницею прав та обов'язків свого чоловіка - ОСОБА_6, який помер 24 січня 2017 року. Вимогу про повернення невиплаченої ОСОБА_6 суми за борговою розпискою від 02 грудня 2015 року відповідачка залишила без відповіді, що змусило позивача звернутися за судовим захистом.

Рішенням Рубіжанського міського суду від 18 червня 2018 року у позові відмовлено у зв'язку з його пред'явленням до неналежного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

За доводами апеляційної скарги місцевий суд помилково визнав ОСОБА_4 неналежною відповідачкою у справі. Суд не врахував, що ОСОБА_4 на момент смерті свого чоловіка - ОСОБА_6 проживала з ним за однією адресою, а отже відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України є особою, яка прийняла спадщину. Крім того, суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні його клопотання про виклик свідків для підтвердження факту сумісного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_6 за однією адресою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просила залишити рішення місцевого суду без змін.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

І. Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 51 ЦПК України клопотання про заміну належного відповідача в суді першої інстанції позивач не заявляв. Право на подання такого клопотання судом першої інстанції роз'яснювалося.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина 6 статті 367 ЦПК України).

Як на підставу позову ОСОБА_2 посилався на те, що він є кредитором спадкодавця ОСОБА_5, а відповідачка ОСОБА_4 - спадкоємницею прав та обов'язків останнього. Обставини сумісного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за однією адресою на час смерті спадкодавця, підставою заявленого ОСОБА_2 та розглянутого судом першої інстанції позову не були, а тому судом апеляційної інстанції вони не приймаються і не розглядаються.

ІІ. С удове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (стаття 4 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У справі встановлено, що 02 листопада 2015 року ОСОБА_5 видав розписку про те, що на строк до 02 квітня 2016 року зайняв у ОСОБА_2 177.00,00 гривень ( а. с. 36)

Відповідачка ОСОБА_4 з 18 листопада 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який помер 24 січня 2017 року ( а. с. 103-104) .

Після смерті ОСОБА_5 Рубіжанською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 81/2017 за претензіями кредиторів спадкодавця - ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, або відмову від неї не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а. с. 60-70).

Реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_4 визначена адресою: місто Рубіжне проспект Переможців 17/35 (а. с. 13). Місця проживання спадкодавця ОСОБА_5 на момент його смерті було зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.100).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу (ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги ( частина 1 статті 1281 ЦК України). С падкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині ( частина 1 статті 1282 ЦК України).

З системного аналізу положень статей 1281,1282 ЦК України слідує, що обов'язок задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця покладається лише на тих спадкоємців, які прийняли спадщину.

Матеріалами справи з достатньою повнотою встановлено, що відповідачка не є особою, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5. Будучи особою, яка не прийняла спадщину, обов'язок з повернення боргу свого чоловіка за борговою розпискою від 02 листопада 2015 року ОСОБА_4 не успадковала. Висновок, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у справі, є законним та правильним.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позову у зв'язку з його пред'явленням до неналежного відповідача. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. Дата складання повного тексту постанови 22 серпня 2018 року .

Головуючий: Орлов І.В.

Судді: Авалян Н.М.

ОСОБА_7