Провадження № 2/761/975/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

05.12.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24.12.2015 року в сумі 11 696,69 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору від 24.12.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 6580,81 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув.

А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 19.10.2017 року по кредитному договору в розмірі: 5454,60 грн. - заборгованість за кредитом, 1439,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3272,70 грн. - заборгованість по пені та комісії, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1529,50 грн., а всього заборгованість становить 11 696,69 грн..

Частиною 4 статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.275 ЦПК України).

12 січня 2018 року суд відкрив провадження у вказаній справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання з викликом сторін у спрощеному провадженні.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, відзив на позовні вимоги до суду не надійшов, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № SAMDN7948 року (далі Договір-1) від 15.07.2013 року та № SAMDN9963 від 08.04.2013 року (далі Договір-2), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до п.1.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме відсотки на 55,03 грн., комісію на 198,97 грн. та штраф на 1021,05 грн., сума заборгованості по Договору-1 становить - 2007,69 грн.

Згідно п.1.1.3 Генеральної угоди дата погашення заборгованості за Договором - 1 визначено - 31.12.2018 року.

Відповідно до п.п.1.2.1, 1.2.3 Генеральної угоди заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди становить 5023,32 грн., остання дата погашення заборгованості за договором - 31.12.2018 року.

Сторони згідно з п.1.2.1 Генеральної угоди, погодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання кредиту, а саме, відсотки на 254,00 грн..

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди про реструкторизацію заборгованості (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт) банк надав позичальнику ОСОБА_1 терміновий кредит у розмірі 6580,81 грн. на строк 36 місяців з 24.12.2015 року по 31.12.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6580,81 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальник здійснює повернення кредиту банку в розмірі 238,75 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2018 року.

Разом з тим, позивачем не надані суду первісні кредитні договори № SAMDN7948 року від 15.07.2013 року та № SAMDN9963 від 08.04.2013 року, виписки по рахунках за даними договорами, докази отримання відповідачем грошових коштів в сумі 6580,81 грн..

Крім того, згідно ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Відповідно до ст.1047 ЦК України заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Отже, умовами здійснення новації є, по перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч.2 ст.1053 ЦК України), а по третє, це дійсність первинного зобов'язання.

Тобто, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов'язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З наданих позивачем документів неможливо встановити чи є припиненими первинні зобов'язання.

Суд вважає, що Генеральна угода про реструкторизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24.12.2015 року не відповідає вимогам ч.2 ст.1053 ЦК України.

Також, вказану позицію висловив Верховний Суд (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72348791) в Постанові від 30.01.2018 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, беручи до уваги обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 1047, 1053, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 76-81, 89, 95, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Притула