Справа № 310/8503/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

при секретарі Шевченко А.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Бердянської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування домоволодінням по вулиці Лермонтова, 58 у місті Бердянську Запорізької області.

В позові посилається на те, що є власницею ? частини домоволодіння по вулиці Лермонтова, 58 у м. Бердянськ, іншим співвласником є ОСОБА_6.

Вказує, що окрім неї в будинку зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (онучка), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (онучка), ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 (син). Зазначає, що з 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в будинку не проживають, за місцем реєстрації не зявляються, свого особистого майна та речей у будинку не тримають, грошових коштів на оплату комунальних послуг не надають. Вказує адресу їх фактичного проживання у гуртожитку та посилається на те, що у добровільному порядку відповідач разом із дочкою не бажає знятися з реєстрації, у звязку із чим і звертається до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідачі - донька та онука більше 2х років не проживають в її будинку, проживають у гуртожитку, оплачувати комунальні платежі не допомагають. Вона спілкується з донькою та онукою, святкують разом свята у будинку № 58 по вул. Лермонтова в м. Бердянську. Бажає оформити субсидію, а реєстрація відповідачів позбавляє її цього права. Також пояснила, що має намір розпорядитися своєю часткою будинку на корить сина, але реєстрація у будинку неповнолітньої онуки перешкоджає цьому.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення відповідно до обставин, зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Суду пояснила, що не має власного житла, після сварки із матірю, яка їх вигнала з будинку, проживає у гуртожитку із двома доньками, восени 2017 року допомагала позивачу із ремонтом в будинку, на горищі будинку є її та дитячі речі. Гуртожиток, в якому вона проживає з дітьми є тимчасовим помешканням, мешкає вона там за договором найму з 2012 р.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки проживання у гуртожитку не є постійною для відповідачів, зокрема можливим задоволенням позовних вимог будуть порушені права неповнолітньої відповілача ОСОБА_3. Додатково пояснила, що реєстрація в будинку неповнолітньої не може перешкоджати позивачу у розпорядженні її часткою будинку, так як органом опікі та піклування на її звернення може бути надана відповідна довідка для посвідчення угоди.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника виконкому (а.с. 54).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, зявитися в судове засідання не має змоги (а.с. 64).

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії договору дарування від 12 лютого 1997 року, ОСОБА_1 належить 1/2 частина домоволодіння по вулиці Лермонтова, 58 в місті Бердянську Запорізької області (а.с. 6).

Довідкою вуличного комітету № 28 м. Бердянська підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки № 47 від 24.11.2014 року, виданої Бердянським професійним ліцеєм, ОСОБА_5 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 к. 32, 33 з 12.08.2012 року. Склад сімї: ОСОБА_10 (дочка) та ОСОБА_3 (дочка) (а.с. 9).

В матеріалах справи також міститься копія договору про надання тимчасового житла для проживання громадян та їх сімей від 02.07.2017 року, укладеного між ДНЗ «Бердянський МПЛ» та ОСОБА_5, згідно якого ліцей надає можливість користуватись тимчасовим житлом для проживання сімї ОСОБА_5 у кількості двох кімнат у гуртожитку ліцею. Термін дії договору з 02.07.2017 року по 02.07.2018 року та відповідно до Р.4 може бути пролонгований (а.с. 7-8).

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що відповідач 4 роки не проживає в будинку позивача, знає, що приходила в гості до матері із дітьми, а проживає в гуртожитку. На даний момент в будинку проживають позивач, третя особа ОСОБА_6 та син позивача із онуками.

Свідок ОСОБА_10, яка є донькою відповідача, пояснила, що в 2012 році вона із матірю переїхала жити в гуртожиток, оскільки бабуся вигнала їх з будинку. Зазначила, що приходять до бабусі в гості, їздять на море разом, допомагали робити в будинку ремонт по її проханню восени 2017 року, на горищі будинку знаходяться їх речі. У гуртожитку проживає разом із мамою та сестрою. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пояснень сторін, наявних письмових доказів, опитаних в судовому засіданні свідків, суд вважає не доведеним, що відповідач та її неповнолітня дочка більше року не проживає без поважних причин в будинку № 58 по вул. Лермонтова в м. Бердянську. Крім того, позивачу належить на праві власності 1/2 частина будинку № 58 по вул. Лермонтова, що підтверджується письмовими доказами, тоді як позивач просить визнати відповідача з неповнолітньою дочкою, такими, що втратили право користування цілим житловим приміщенням, що суперечить вищезазначеним нормам закону. Так, опитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт неможливості проживання відповідача з донькою в будинку через неприязні стосунки позивача та відповідача, а також факт наявності в будинку речей відповідача. Доказів на підтвердження наявності у відповідача та її неповнолітньої дочки іншого житла суду не надано. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» міститься визначення окремих термінів, які вживаються у цьому Законі. Зокрема, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі статтею 2 цього Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивач не довела наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЖУ України підстав для визнання відповідача та її неповнолітньої дочки, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, пояснення свідків, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Бердянської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_12