АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 680/851/17
Провадження № 22-ц/792/760/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах

Костенка А.М. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Задвірний В.І.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 680/851/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 7 березня 2018 року у складі судді Польової В.Є. по справі за позовом ОСОБА_5 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з домоволодіння і земельної ділянки площею 0,85 га для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 16 січня 2009 року подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_8 складено заповіт, згідно якого останні заповіли усе своє майно їй - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_8 Проте, коли 11 серпня 2017 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину то отримала відмову через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку.

Відповідно до ухвали Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року судом за заявою ОСОБА_4, залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 7 березня 2018 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_5 як спадкоємцем за заповітом подружжя після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м., веранду загальною площею 8,2 кв.м., тамбур загальною площею 11,1 кв.м., сарай загальною площею 27,2 кв.м., літню кухню загальною площею 18,0 кв.м., гараж загальною площею 23,6 кв.м., сарай загальною площею 9,9 кв.м., погріб загальною площею 21,2 кв.м. і земельну ділянку, площею 0,85 га для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_4 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що дійсно ще за життя

_____________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Польова В.Є. Провадження № 22-ц/792/760/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 39

подружжя ОСОБА_4 склали заповіт, згідно якого все своє майно заповіли ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем його майна стала його дружина ОСОБА_8 22 вересня 2016, ОСОБА_8 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому - ОСОБА_4, тому він після її смерті подав заяву про прийняття спадщини. На думку апелянта, після смерті ОСОБА_8 він є єдиним її спадкоємцем, враховуючи складений нею при житті заповіт, а не ОСОБА_5, тому що попередній заповіт подружжя було скасовано видачею нового заповіту. Таким чином, апелянт вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставними і не підлягали до задоволення. Вказує, що судом порушено вимоги ст. 1254 ЦК України, тому апелянт просив скасувати рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 7 березня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 1243 ЦК України, визначено, що скасувати заповіт подружжя можна лише за життя дружини та чоловіка і відмова від такого заповіту підлягає нотаріальному посвідченню. Можливості відмови від заповіту одноособово та його скасування, тим з подружжя, який пережив іншого чинним законодавством не передбачено. Тому ОСОБА_5 просила, залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 7 березня 2018 року без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з 2 червня 1963 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

На підставі Державного акта на право власності на землю від 8 серпня 1994 року ОСОБА_6 був власником земельної ділянки, площею 0,85 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства АДРЕСА_1,

На підставі рішення виконавчого комітету Глібівської сільської ради від 26 листопада 2004 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності від 25 грудня 2008 року на домоволодіння по АДРЕСА_1, до складу якого входив житловий будинок та господарські будівлі та споруди.

16 січня 2009 року подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 склали нотаріально посвідчений спільний заповіт подружжя, за яким все їхнє майно, де б воно не було, з чого воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їм на праві спільної сумісної власності на день смерті і на що вони за законом матимуть право заповіли ОСОБА_5 Після смерті одного з подружжя частка у спільній сумісній власності переходить до другого з подружжя, який пережив іншого, а в разі смерті останнього, право на спадщину має ОСОБА_5 За умовами заповіту подружжя зобов'язалось інформувати про смерть одного з них нотаріуса для накладення заборони відчуження майна, зазначеного в заповіті. Нотаріусом їм було роз'яснено, що за життя чоловік та дружина кожен окремо має право відмовитись від заповіту і така відмова підлягає нотаріальному посвідченню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_8, яка на час смерті проживала разом з ОСОБА_6

За життя ОСОБА_8 у встановленому законом порядку з нотаріальним посвідченням від спільного заповіту подружжя від 16 січня 2009 року не відмовилась.

21 вересня 2016 року ОСОБА_8 склала нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

4 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 на підставі її заяви було заведено спадкову справу № 454-2016.

4 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

11 серпня 2017 року приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу було винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст.ст. 1233, 1234, 1236 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ст. 1243 Цивільного кодексу України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

Статтею 1254 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що 16 січня 2009 року подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 склали спільний заповіт щодо належного їм на праві спільної сумісної власності майна, в тому числі і домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1, яким заповіли все своє майно ОСОБА_5 Порядок відмови від спільного заповіту подружжя було роз'яснено нотаріусом під час його посвідчення та вказано в заповіті. За життя ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_8 не відмовилися від спільного заповіту, така відмова від спільного заповіту не була посвідчена у нотаріальному порядку відповідно до вимог ст. 1243 ЦК України, тому спільний заповіт подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є чинним. Заповіт, складений ОСОБА_8, 21 вересня 2016 року не скасовує попередній заповіт подружжя від 17 червня 2006 року, оскільки нормами Цивільного кодексу України встановлено особливий порядок скасування заповіту подружжя, який спрямований на забезпечення волі померлого щодо розпорядження його часткою у спільному майні подружжя.

При цьому ОСОБА_8 на виконала вимоги ст. 1243 Цивільного кодексу України та умов заповіту, не повідомила нотаріуса про смерть ОСОБА_6 для накладення заборони на відчуження майна, а склала інший заповіт без нотаріальної відмови від спільного заповіту подружжя.

За таких обставин справи та вимог цивільного законодавства, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування при вирішенні даного спору норм ст. 1254 Цивільного кодексу України щодо скасування заповітом ОСОБА_8 від 21 вересня 2016 року спільного заповіту подружжя ОСОБА_8 від 16 січня 2009 року, оскільки заповідач не відмовилась від попереднього спільного заповіту подружжя як того вимагає ст. 1243 Цивільного кодексу України і яка визначає особливий порядок складання та відмови від спільного заповіту подружжя.

З цих підстав доводи апеляційної скарги з посиланням саме на норми ст. 1254 Цивільного кодексу України про скасування спільного заповіту подружжя ОСОБА_8 від 16 січня 2009 року, внаслідок складання ОСОБА_8 нового заповіту від 21 вересня 2016 року слід відхилити.

Оскільки ОСОБА_5 нотаріусом було відмовлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 з підстав відсутності та втрати оригіналів правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 392 Цивільного кодексу України та ст. ст. 15, 16 ЦПК України прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 7 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 червня 2018 року.

Судді : (підпис) А.М. Костенко

(підпис) Л.М. Грох

(підпис) О.І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом А.М. Костенко