Справа № 468/850/18-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання - Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу №468/850/18-ц за позовом Акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 22.04.2014 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 31.05.2018 року становить 22299,39 гривень, із яких: 855,59 гривень - заборгованість за кредитом, 17206,87 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2698,86 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1038,07 грн. - процентної складової штрафу.

Позивач разом позовною заявою подав заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вважаючи розрахунок заборгованості, проведений відповідачем необ'єктивним, вважав поведінку позивача, який тривалий час не повідомляв відповідача про наявність боргу, - недобросовісною. Відповідач, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, просив відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір процентів, пені та комісії до 5%.

Від позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якій позивач вказав на безпідставність висловлених в відзиві заперечень позивача.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, обмінялись заявами по суті справи, позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, а відповідач не з'явився в судове засідання, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні у справі матеріали (анкету-заяву від 22.04.2014 року; розрахунок заборгованості; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов і правил надання банківських послуг; довідку Баштанської міської ради від 16.07.2018 року №3405; довідку УСЗН Баштанської РДА від 16.07.2018 року №335; виписку по рахунку відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2014 року між АТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту по платіжній картці в сумі 900 грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми залишку заборгованості.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом.

Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 31.05.2018 року становить 22299,39 гривень, із яких: 855,59 гривень - заборгованість за кредитом, 17206,87 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 2698,86 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1038,07 грн. - процентної складової штрафу.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність".

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором.

З розрахунку та тексту позову слідує, що позивач в односторонньому порядку на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг збільшив процентну ставку за договором з 01.09.2014 року до 34,80% та з 01.04.2015 року - до 43,20 %.

Проте відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

За такого, збільшення процентної ставки позивачем всупереч положенням ч.3 ст. 1056-1 ЦК України є нікчемним.

Крім того, п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, на який як на підставу для збільшення процентної ставки посилається позивач, взагалі всупереч вимогам ст. 1056-1 ЦК України не вказує на умови, за яких банк мав би право збільшувати процентну ставку. Також позивач не довів належними доказами отримання відповідачем письмового повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитним договором, що суперечить правовій позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду України №6-1374цс17 від 11.10.2017 року.

Тому з 01.09.2014 року позивач мав продовжувати нараховувати відповідачу проценти в розмірі 30,00 % річних і за 1369 днів (з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року) проценти мають становити 976,09 грн. (855,59 грн. х 30,00 % : 360 днів х 1369 днів).

А загалом заборгованість відповідача за процентами з врахуванням раніше нарахованих процентів, вказаних в розрахунку банка за період з 01.07.2014 року по 29.08.2014 року в сумі 35,62 грн., становить 1011,71 грн. (976,09 грн. + 35,62 грн.).

При цьому з наданих позивачем розрахунків (колонка «Погашені проценти») за період, коли банк підвищив процентну ставку (з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року), відповідач вніс на погашення процентів 204,96 грн., тому його заборгованість по процентам становить 806,75 грн. (1011,71 грн. - 204,96 грн.).

Позивач також просив стягнути з відповідача 2698,86 грн. пені та комісії, при цьому, долучений до позовної заяви витяг з Тарифів взагалі не передбачає нарахування комісії, натомість передбачає нарахування пені, таким чином вказана сума є неустойкою (пенею).

З наведених вище розрахунків слідує, що заборгованість відповідача за тілом кредиту та процентами становить 1662,34 грн. (855,59 грн. заборгованість за тілом кредиту та 806,75 грн. заборгованість по процентам), натомість нарахована сума пені становить 2698,86 гривень, що майже вдвічі перевищує розмір збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем (суми тіла кредиту та процентів), що суперечить положенням ч. 3 ст. 509 ЦК України в частині розумності та справедливості зобов'язання з врахуванням того, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

З рішення Конституційного Суду України від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 липня 1996 р. слідує, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання необґрунтованих додаткових прибутків кредитора.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що розмір пені значно перевищує розмір завданих збитків та відповідачем надано до суду відомості про її сімейний та майновий стан, які мають істотне значення для справедливого розгляду справи, за такого, оскільки розмір неустойки (пені) в даному випадку явно не співмірний розміру заподіяних збитків та з врахуванням описаних вище мотивів та принципів, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 1700 грн.

З розрахунків позивача слідує, що процентна складова штрафу в розмірі 5% розрахована позивачем з суми боргу за тілом кредиту, пенею та процентами, при цьому, оскільки судом вище зазначено, що до стягнення підлягає менша сума процентів, то має бути перерахований і розмір процентної складової штрафу.

Таким чином, відповідно до запропонованих банком принципів розрахунку процентної складової штрафу її розмір становить (855,59 грн. + 806,75 грн. + 1700 грн.) = 3362,34 х 5 % = 168,12 грн.

У зв'язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 22.04.2014 року станом на 31.05.2018 року в сумі 4030,46 грн., з яких: 855,59 гривень - заборгованість за кредитом, 806,75 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 1700 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 168,12 грн. - процентної складової штрафу.

Оскільки матеріалами справи доведено порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов'язання, а сплачений позивачем розмір судового збору відповідає мінімальній ставці, визначеній законом, - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті мінімальної ставки судового збору за даною категорією спорів в сумі 1762 грн., оскільки в незалежності від ціни позову позивач при зверненні до суду з позовом мав би сплатити саме вказану суму судового збору.

На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.04.2014 року 4030 (чотири тисячі тридцять) гривень 46 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені та процентної складової штрафу в більшому розмірі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570);

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Повне судове рішення складене 27.08.2018 року.

суддя: