ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/489/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/4817/188/18 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

секретаря - Романюк Х.Ю.

сторін - заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 605/489/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року, постановлену суддею Горуцем Р.О., в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 від 20 квітня 1972 року видана на ім'я ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, належить його батьку - ОСОБА_3 Встановлення даного факту необхідно для призначення (перерахунку) йому пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року заявнику відмовлено у відкритті провадження в даній справі та повернуто сплачений ним судовий збір в сумі 353 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з неповним з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом безпідставно відмовлено у відкритті провадження за поданою ним заявою з посиланням на п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", який не містить відомостей про те, що факт належності правовстановлюючого документа особі, яка померла, в судовому порядку не встановлюється.

Зазначає, що встановлення факту з приводу якого він звернувся до суду йому необхідно для призначення нової пенсії по втраті годувальника, про що в своєму листі-відмові від 27.08.2018 року за № 8/Г-11 посилався Пенсійний Фонд. У зв'язку з цим звертає увагу, що в іншій спосіб внести виправлення в трудову книжку його батька не можливо, так як організації, в якій він працював (Бережанський райпобуткомбінат) вже не існує.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заслухавши пояснення заявника, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з урахуванням наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що факт належності правовстановлюючого документа особі, яка померла, в судовому порядку не може бути встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком Підгаєцького районного суду, як таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону.

За змістом ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 (на даний час ст. 315) ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п. 6 ст. 273 (ст. 315) ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Проаналізувавши зміст п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України та взявши до уваги відповідні роз'яснення, викладені у п.12 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про те, що дані норми закону не передбачають встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, яка померла, а відтак - з наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження за даною заявою в зв'язку з тим, що така не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки, звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що написання прізвища його батька (який помер) в трудовій книжці не збігається з прізвищем у свідоцтві про його смерть, а не з такими ж відомостями, зазначеними в свідоцтві про народження чи у паспорті, як передбачає п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК. Крім цього, враховуючи роз'яснення, надані у постанові Пленуму, заявником може бути особа, відносно якої судом повинен бути встановлений факт належності правовстановлюючого документа. Разом з тим, батько заявника, належність трудової книжки якому просив встановити ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

При цьому доводи апеляційної скарги заявника в частині безпідставності висновку суду про відмову у відкритті провадження за його заявою з посиланням на те, що п. 12 постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" не містить відомостей, що факт належності правовстановлюючого документа особі, яка померла, в судовому порядку не встановлюється, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відсутність вказаного положення безпосередньо у постанові Пленуму не свідчить про те, що інше випливає зі змісту такої, правову оцінку якій в сукупності з вимогами п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК надано судом першої інстанції.

Не приймає до уваги колегія суддів й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині неможливості в іншій спосіб внести виправлення в трудову книжку його батька з підстав, що організації, в якій він працював (Бережанський райпобуткомбінат), вже не існує, оскільки вказана обставина не позбавляє заявника обрати інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Підгаєцького районного суду від 14 вересня 2018 року постановлена з дотриманням вимог закону, колегія суддів вважає, що така, з підстав, наведених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч. ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складання повного судового рішення 20 листопада 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи