Ухвала

07 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/17285/17

провадження № 61-47627ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із оплати за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» (далі - ОСББ «Золотоворітська») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із оплати за житлово-комунальні послуги в розмірі 456 663,27 грн, а також коштів інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 81 219,92 грн та судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Золотоворітська» за період з 20 травня 2014 року до 16 серпня 2017 року кошти заборгованості за оплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території, за утримання паркомісць та за ремонтні роботи в загальному порядку - 368 388,46 грн, а також за цей же період кошти інфляційних втрат в розмірі 84 381,08 грн і 3 % річних в сумі 3 520,28 грн та судові витрати із сплати судового збору в сумі 8 942,80 грн, а всього - 465 232,62 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення вказаних коштів за період з 01 січня 2012 року до 19 травня 2014 року відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року залишено без змін.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,ціну позову, яка не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Золотоворітська» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із оплати за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв