Справа № 544/472/18
№ пров. 2/544/282/2018
Номер рядка звіту 49
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 червня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, шлюб між сторонами розірвано 18 жовтня 2006 року. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, народження 16 лютого 2000 року, який навчається у Черкаському національному університеті імені ОСОБА_4 і перебуває на утриманні позивачки. Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення останнім 23 річного віку за умови навчання.

Ухвалою суду від 05 травня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 до суду подала заяву у якій просила справу слухати у її відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі.

Відповідач також подав до суду заяву у якій просив слухати справу у його відсутність, щодо утримання повнолітнього сина не заперечує сплачувати кошти, проте просить врахувати що має на утриманні ще одного сина від іншого шлюбу.

Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що сторони до 18 жовтня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданим 18.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 10).

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, народження 16 лютого 2000 року (а.с. 11).

ОСОБА_3 є студентом першого курсу Черкаського національного університету імені ОСОБА_4 за спеціальністю прикладна математика, строк закінчення навчання 01 липня 2021 року (а.с. 16).

01.06.2007 у наслідок укладення шлюбу з ОСОБА_1 ОСОБА_5 М.А. присвоєно прізвище «Коваленко» (а.с. 13).

Від даного шлюбу позивачка має малолітнього сина ОСОБА_6, народження 18 грудня 2007 року (а.с. 12), який також перебуває на її утриманні.

Позивачка ОСОБА_1 на даний час працює продавцем ФОП ОСОБА_7, проте заробітної плати яку вона отримує не вистачає на належне утримання повнолітнього сина, що навчається (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 є здоровою працездатною особою, працює на посаді слюсаря ремонтника ТОВ «Пирятинський сирзавод», проте має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_8, народження 05.04.2010 року, про що свідчить додана до заяви копія свідоцтва про народження.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом також установлено, що ОСОБА_2 є працездатним, працює слюсарем ремонтником ТОВ «Пирятинський сирзавод, що не спростовано відповідачем, має повнолітнього сина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження, у якому ОСОБА_2 записано батьком, який на даний час навчається на першому курсі Черкаського національного університет імені ОСОБА_4, проживає у гуртожитку, таким чином перебуває на повному утриманні позивачки, строк закінчення навчання 01 липня 2021 року. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину який продовжує навчання, а останій потребують такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання.

Крім того, судом також встановлено, що відповідач має на утриманні ще одного неповнолітнього сина ОСОБА_8 від іншого шлюбу, який проживає з ним.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, народження 19 жовтня 197 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1,на користь ОСОБА_1, народження 24 грудня 1977 року, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, народження 16 лютого 2000 року, у розмірі 1/5 (однієї пятої) частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2018 і до досягнення останнім 23 річного віку за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2, народження 19 жовтня 197 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.О.Ощинська