Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 501/635/16-ц

провадження № 61-4592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_3,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відділ державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області.

Скарга мотивована тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2010 року стягнуто з нього на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 946 заборгованість в загальній сумі 87 262,14 грн.

Постановою державного виконавця від 13 травня 2014 року ВП № 43241573 за заявою стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1340/2010, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 06 липня 2010 року, накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1.

У зв'язку з апеляційним оскарженням рішення суду державний виконавець 22 січня 2015 року повернув виконавчий документ стягувачу та зняв арешт з майна, однак транспортний засіб залишився на зберіганні банку.

Після апеляційного перегляду 01 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції та залишення його без змін, ПАТ «Державний ощадний банк України» 6 липня 2015 року отримало виконавчі листи та звернуло їх до виконання.

Постановою державного виконавця від 09 грудня 2015 року В-12/1340/2010 звернуто стягнення на заробітну плату.

ОСОБА_3 зазначив, що у період з 2010 року до 01 липня 2013 року погашав заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 946, грошові кошти вносив не через виконавчу службу, а безпосередньо до банку, всього вніс 6 330,20 дол. США, що еквівалентно 49 338,50 грн, з огляду на це заборгованість зменшилася до 38 000,00 грн.

19 лютого 2016 року державному виконавцю надійшов звіт про оцінку арештованого майна, а саме автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, згідно з яким вартість визначена в сумі 73 539,00 грн, що перевищує залишок заборгованості, розмір якої становить 38 000,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив зупинити виконавчі дії на час розгляду скарги; визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області з розрахунку загального розміру заборгованості в межах виконавчого провадження; зобов'язати державного виконавця здійснити перерахунок загального розміру заборгованості; зобов'язати державного виконавця повернути йому транспортний засіб.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 червня 2016 року у складі судді Ледньової Т. В. скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області у виконавчому провадженні № 49484281 стосовно розрахунку загального розміру заборгованості неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області здійснити перерахунок залишку загального розміру заборгованості солідарних боржників у зазначеному виконавчому провадженні.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що передання арештованого транспортного засобу на реалізацію за оціночною вартістю 73 589,00 грн здійснено державним виконавцем без перерахунку заборгованості з огляду на внесення за період з 30 червня 2010 року до 26 червня 2013 року в рахунок погашення заборгованості 7 426,00 дол. США, що еквівалентно 59 176,00 грн, та проведеного стягнення із заробітної плати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в загальній сумі 10 087,27 грн. Крім того, суд зазначив, що оціночна вартість транспортного засобу не є співмірною із залишком заборгованості, що вказує на необхідність визначення черговості стягнення на кошти та інше майно боржника в межах суми стягнення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 30 червня 2016 року в частині визнання неправомірними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області у виконавчому провадженні № 49484281 стосовно розрахунку загального розміру заборгованості, зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок залишку загального розміру заборгованості солідарних боржників у виконавчому провадженні скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області з розрахунку загального розміру заборгованості в межах виконавчого провадження ВП № 49484281, зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок загального розміру заборгованості відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду про неправомірність дій державного виконавця щодо розрахунку загального розміру заборгованості не відповідають обставинам справи, зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок залишку загального розміру заборгованості солідарних боржників у виконавчому провадженні не ґрунтується на законі.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просить, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець не врахував заяви боржника про перерахунок заборгованості у зв'язку з частковим її погашенням, а також добровільного виконання рішення суду боржником поза межами виконавчого провадження.

У січні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд установив, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір від 23 квітня 2007 року № 946, за яким надано в кредит 13 644,00 дол. США під 13 % річних на строк до 23 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладений договір застави від 23 квітня 2007 року, за яким передано в заставу транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2010 року задоволено позов прокурора м. Іллічівська Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» та стягнуто солідарно на користь вказаного банку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 87 262,14 грн.

На підставі цього рішення були видані виконавчі листи від 06 липня 2010 року та 06 липня 2015 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 15 травня 2014 року ВП № 43241573 за заявою стягувача від 08 травня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1340/2010, виданого 06 липня 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості в сумі 87 262,14 грн.

Цією ж постановою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 18 червня 2014 року оголошено розшук майна боржника на підставі інформації від 23 травня 2014 року Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Іллічівська та Овідіопольського району про реєстрацію за ОСОБА_3 транспортного засобу - автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1.

08 серпня 2014 року транспортний засіб затримано та доставлено на арешт-майданчик м. Арциз Одеської області, про що відділ державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області повідомлено 18 серпня 2014 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 18 серпня 2014 року ВП № 43241573 доручено відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області перевірити інформацію щодо майна боржника, за результатами перевірки складено акт опису та арешту майна боржника, а саме автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, прийняття описаного майна на відповідальне зберігання стягувачем ПАТ «Державний ощадний банк України».

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 25 вересня 2014 року ВП №43241573 призначено суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

24 листопада 2014 року до відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області надійшов звіт про оцінку автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, відповідно до якого вартість автомобіля становить 49 814,00 грн, і 24 листопада 2014 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про необхідність явки для ознайомлення зі звітом про оцінку транспортного засобу.

27 листопада 2014 року до державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області повернувся конверт з відміткою, що боржник ОСОБА_3 не проживає за адресою гуртожитку на АДРЕСА_1.

02 грудня 2014 року державний виконавець склав акт про те, що минув 10- денний строк оскарження звіту про оцінку майна боржника.

11 грудня 2014 року до державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області надійшло повідомлення від стягувача про погодження звіту про оцінку майна боржника.

22 грудня 2014 року державний виконавець направив до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області заявку на реалізацію арештованого майна.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 22 січня 2015 року ВП № 43241573 виконавчий документ повернено стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення у зв'язку з відкриттям ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2015 року апеляційного провадження в справі № 22-ц/785/1786/15 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2010 року.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 30 листопада 2015 року ВП № 49484281 за заявою стягувача від 26 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

01 грудня 2015 року копії постанов направлені до відома сторонам, та для внесенні до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також регіональному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 7 грудня 2015 року ВП № 49484281 стягнуто з боржника виконавчий збір в сумі 8 726,21 грн у зв'язку з ненаданням боржником документального підтвердження виконання рішення суду у строк, наданий для самостійного виконання; постановою державного виконавця від 09 грудня 2015 року ВП № 49484281 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн.

09 грудня 2015 року державний виконавець сформував інформаційні довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; надійшли відповіді від Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, отримано відомості про працевлаштування боржника.

Постановою від державного виконавця 09 грудня 2015 року ВП № 49484281 звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 за виконавчим листом в розмірі 87 262,14 грн, стягнуто виконавчого збору в сумі 8 726,21 грн, витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн, постанову направлено для виконання до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Чорноморська індустрія» (далі - ТОВ «Українська Чорноморська індустрія»).

10 грудня 2015 року до відділу надійшла заява стягувача про необхідність звернення стягнення на заставлене майно, а саме транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить боржнику ОСОБА_3

Після отримання інформації про належність транспортного засобу ОСОБА_3 державний виконавець 02 лютого 2016 року склав акт опису й арешту транспортного засобу з передачею описаного майна, документів, ключів тощо на відповідальне зберігання ПАТ «Державний ощадний банк України».

Постановою державного виконавця від 02 лютого 2016 року ВП № 49484281 призначено суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, копія постанови направлена сторонам до відома.

11 лютого 2016 року надіслана ОСОБА_3 кореспонденція повернулась з відміткою про те, що адресат не проживає.

19 лютого 2016 року до відділу надійшов звіт від приватного підприємства «Ві Ай Пі Департамент» про оцінку транспортного засобу - автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить боржнику ОСОБА_3, ринкова вартість об'єкта оцінки визначена в сумі 73 539,00 грн.

Від стягувача 22 лютого 2016 року надійшло повідомлення про погодження звіту оцінки майна.

22 лютого 2016 року державний виконавець направив лист на адресу ТОВ «Українська Чорноморська індустрія» для подальшого доведення до відома боржника ОСОБА_3 про необхідність явки до державного виконавця для ознайомлення зі звітом про оцінку майна, лист боржнику ОСОБА_3 передано 29 лютого 2016 року, про що відділ повідомлено зворотною відповіддю 10 березня 2016 року.

12 березня 2016 року від ОСОБА_3 надійшла заява про незгоду з висновком незалежної оцінки та проханням призначити рецензування звіту про оцінку майна, на яку постановою державного виконавця від 12 березня 2016 року призначено рецензування звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання про оцінку майна боржника.

12 березня 2016 року від ОСОБА_3 надійшла заява, у якій повідомлялося про перерахування ним у 2010-2014 роках коштів, які не враховані під час винесення рішення суду, у зв'язку з чим боржник просив провести перерахунок заборгованості.

У порядку реагування на заяву державний виконавець 15 березня 2016 року та 18 квітня 2016 року надіслав запити до ПАТ «Державний ощадний банк України» для отримання інформації про залишок заборгованості за виконавчим листом у справі № 2-1340/2010, виданим Іллічівським міським судом Одеської області 06 липня 2015 року.

Згідно з довідками Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17 травня 2016 року № 03-1196, від 26 червня 2016 року № 19-1439, за виконавчим провадженням ВП № 49484281 станом на 18 травня 2016 року стягнуто з боржника ОСОБА_3 із заробітної плати (постанова від 09 грудня 2015 року про звернення стягнення на доходи, заробітну плату) на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 3 994,88 грн, виконавчого збору на користь держави 399,48 грн; за виконавчим провадженням ВП № 43241777 станом на 18 травня 2016 року стягнуто з поручителя ОСОБА_4 із заробітної плати в порядку солідарного стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 6 092,39 грн, виконавчого збору на користь держави 1 454,36 грн.

Усього станом на 29 червня 2016 року з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за виконавчим документом № 2-1340/2010 на загальну суму 10 087,27 грн та виконавчого збору на користь держави 1 853,84 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 946 станом на 18 травня 2016 року прострочений основний борг за кредитом становив 6 798,47 дол. США, прострочені проценти за користування кредитом за період з 1 травня 2007 року до 18 травня 2016 року - 385,59 дол. США, пеня за прострочений основний борг за кредитом за період з 18 травня 2013 року до 18 травня 2016 року - 6 753,50 дол. США, пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 18 травня 2013 року до 18 травня 2016 року - 370,41 дол. США, а всього заборгованість становила 14 307,97 дол. США.

Згідно з доводами ОСОБА_3 за період з 30 квітня 2010 року до 26 червня 2013 року погашено заборгованість на 7 427,00 доларів США.

За інформацією, наданою ПАТ «Державний ощадний банк України», за період з 30 квітня 2010 року до 26 червня 2013 року ОСОБА_3 погасив заборгованість на суму 7 426,21 дол. США.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час здійснення виконавчого провадження) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (частина перша статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час здійснення виконавчого провадження).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. А згідно із вимогами статті 23 вказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, в тому числі, пред'явленням виконавчого документа до виконання, частковим виконанням рішення боржником. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час здійснення виконавчого провадження) грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-1340/2010 в рахунок погашення заборгованості в сумі 87 262,14 грн, сплати виконавчого збору в сумі 8 726,21 грн, витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн кошти надходили в порядку стягнення на підставі постанов державного виконавця із заробітної плати боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, також надходження коштів передбачалось і від реалізації арештованого транспортного засобу. ОСОБА_3 чи його поручителі як солідарні боржники будь-яких коштів через виконавчу службу не вносили, отже, державний виконавець визначав залишок заборгованості лише виходячи з коштів, що надходили на рахунок виконавчої служби.

Державний виконавець не має ні повноважень, ні доступу до рахунків банку для перерахунку заборгованості, як просить заявник. Перевіряючи заяву ОСОБА_3 про часткове погашення ним заборгованості шляхом внесення коштів безпосередньо на рахунки банку, державний виконавець витребував від стягувача відповідну інформацію для підтвердження чи спростування погашення присудженої до стягнення рішенням суду заборгованості.

Встановивши, що ОСОБА_3 у період з 30 квітня 2010 року до 26 червня 2013 року вніс на рахунки банку грошові кошти на загальну суму 7 426,21 доларів США, однак внесені кошти банк зарахував не на погашення стягнутої судовим рішенням заборгованості в сумі 87 262,14 грн, а на погашення заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 946, що утворилася після ухвалення рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2010 року, та, врахувавши, що правильність і обґрунтованість нарахувань, проведених ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором від 23 квітня 2007 року № 946 після ухвалення у 2010 році судового рішення, не є предметом розгляду в справі за скаргою на дії державного виконавця, а ОСОБА_3 має право в позовному порядку захистити порушене право, оспоривши нараховану ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитну заборгованість після періоду, за який проведено стягнення судовим рішенням у 2010 році, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними немає.

Крім того, немає підстав для зобов'язання державного виконавця врахувати зазначені ОСОБА_3 кошти, оскільки вони внесені не на рахунок державної виконавчої служби, а стягувач не згоден із зарахуванням цих коштів в рахунок погашення стягнутої судовим рішенням заборгованості.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення державним виконавцем прав ОСОБА_3 під час здійснення примусового виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик