Справа № 346/977/18
Провадження № 2/346/917/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.,
з участю секретаря Матушевської Г.Д.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом ,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, котрого в судовому засіданні підтримала та пояснила, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 19.07.2013 р. вона являється власником житлового будинку № 25 по вул. Загребля смт. Отинія Коломийського району.
Після визнання за нею права власності, вона, позивач вселилася в даний житловий будинок разом зі своїм чоловіком та онуком. Повідомляє, що з 2013 року у будинковолодінні № 25 по вул. Загребля в смт. Отинія Коломийського району зареєстровані але не проживають з 2013 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 На сьогоднішній день місце проживання відповідачів їй невідоме.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вищезгаданому будинку не проживають, не беруть будь-якої участі в утриманні будинку , не дбають про його схоронність, не сплачують комунальні платежі .
Непроживаючи в будинку, однак будучи зареєстрованими в ньому, відповідачі створюють їй, позивачу незручності в користуванні належним їй на праві власності спірним будинком.
Просить суд позов задовільнити та визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В такими, що втратили право користування житлом за адресою вул.. Загребля, 25 селища Отинія Коломийського району.
Відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надсилались судові повістки по останньому відомому місцю проживання, однак, в судові засідання останні не з'явились без повідомлення причин, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву не подали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків.
Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно змісту ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено і підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що позивач ОСОБА_1 згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 липня 2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2013 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що по вул.. Загребля, 25 в смт. Отинія Коломийського району (а.с.4,5)
Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є зареєстрованими у вищезгаданому будинку, що стверджується довідкою Отинійської селищної ради № 331 від 14.02.2018 року (а.с.7)
Як встановлено у вищезгаданому рішенні суду від 19.07.2013 р., ОСОБА_5 в рахунок заборгованості за договором позики відмовилась від своєї власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в користь ОСОБА_1
Як вбачається з акту від 15.02.2018 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4В в будинковолодінні за адресою вул.. Загребля, 25 смт. Отинія з 2013 року по даний час не проживають (а.с.6) Також у судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 засвідчили, що особистих речей відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В в спірному будинку не має, та що вони не проживають більше 10 років у будинку за адресою вул.. Загребля, 25 смт. Отинія Коломийського району.
Стаття 9 Житлового кодексу УРСР (надалі ЖК УРСР) визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно роз'яснень, викладених у п.п.34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першоїстатті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства(наприклад, статті71,72,116,156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.
Судом встановлено, що відповідачі в будинку не проживають більше 10 років, житлом не користуються, їх речі в квартирі відсутні, комунальні послуги не оплачують, ніякої участі в утриманні даного житла не приймають.
За таких обставин суд вважає, що відповідачі втратили зв'язок з житлом, так як в спірному житлі не проживають, що являється підставою для втрати права користування житловим приміщенням, а саме будинковолодінням що по вул.. Загребля , 25 смт. Отинія Коломийського району
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 234,94 грн.
На підставі наведеного та ст.ст. 317,321,346,383,391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, керуючись ст.ст., 141,268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житлом по вул. Загребля, 25 селища Отинія Коломийського району Івано-Франківської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7 селища Отинія Коломийського району на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки вул. Загребля, 25 селища Отинія Коломийського району - по 234, 94 грн. з кожного витрат сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Беркещук Б. Б.