Справа № 373/1064/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Тітрової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/1064/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями,

представник позивача ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 6470 грн.00 коп., моральну шкоду в розмірі 11000 грн.00 коп., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Посилається на те, що в ніч з 26.01.2016 на 27.01.2016 відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в будинку їх матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 зайшов без дозволу до кімнати позивача та пошкодив належний йому ноутбука марки «Lenovo В570».

В добровільному порядку відшкодувати збитки відповідач відмовився, тому позивач звернувся до відділу поліції. За результатами перевірки, органами поліції винесено висновок, згідно якого кримінального чи адміністративного правопорушення в діях відповідача не виявлено та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Загальна вартість ремонту ноутбука складає 6470 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Крім майнової шкоди позивач вважає, що протиправними діями відповідача йомузавдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях від пошкодження його майна та як наслідок цього безсонням протягом трьох ночей, неможливістю тиждень користуватися інтернетом.

Також, після вказаних подій позивач звертався до адвоката для отримання юридичних послуг щодо вжиття заходів для відшкодування шкоди, вартість таких послуг становить 3500 грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали, просили задовольнити його в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково в розмірі матеріальної шкоди на суму 2500 грн., в іншій частина позовні вимоги не визнав та пояснив, що пошкодив ноутбук не навмисно, зачепивши стілець, на якому він стояв. Ноутбук упав, але пошкодження на ньому були не значні і він пропонував брату добровільно відремонтувати його. Однак останній відмовився і зазначив, що він повинен купити новий ноутбук. Оскільки поліція була викликана братом через певний час після подій, вважає, що позивачем могли бути заподіяні самостійно інші пошкодження ноутбука, що збільшити розмір стягуваної суми.

Судом встановлено наступне.

В ніч з 26.01.2016 на 27.01.2016 відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в будинку матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 пошкодив належний позивачу ноутбука марки «Lenovo В570».

Вказані обставини в судовому засіданні визнав відповідач ОСОБА_2 та підтвердженні матеріалами ЖЄОЗП № 381 та № 1239 ( а.с. 12-18, 20, 21, 52-72).

Разом з тим, умисності в діях відповідача ОСОБА_2 вищезазначеними документами при цьому встановлено не було.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами :

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3)показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, відповідач ОСОБА_2 пошкодив майно (ноутбук), належне позивачеві ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст. 1192 цього Кодексу, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму ВС "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 N 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Виходячи з вищевикладеного, суд має вирішити питання щодо визначення суми збитків або на підставі поданого стороною спору відповідного висновку спеціаліста або шляхом стягнення понесених позивачем витрат, що підтверджується відповідними платіжними документами.

В підтвердження позовних вимог щодо розміру заподіяних матеріальних збитків позивач надав акт оцінки ремонту ноутбуку марки «Lenovo В570», проведений ФОП ОСОБА_6, який здійснює ремонт комп'ютерів і периферійного устаткування.

Будь-яких інших доказів в підтвердження вартості ремонту ноутбуку марки «Lenovo В570» позивач не надав, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв.

Разом з тим, оцінивши даний Акт в сукупності з іншими поданими позивачем доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 27.01.2017 з фототаблицею до нього ( а.с. 12-17), яким було зафіксовано пошкодження на ноутбуці працівниками поліції, суд дійшов висновку, що пошкодження, описані у вищезазначеному протоколі огляду місця події не в повній мірі співпадають із зазначеним в Акті оцінки переліком комплектуючих, які потребують заміни, при тому, що в протоколі огляду зазначено, що «на момент огляду інших пошкоджень на ноутбуці не виявлено», а Акт містить більш ширший перелік.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Таким чином суд дійшов висновку, що належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності підтверджували розмір заподіяної відповідачем матеріальної шкоди, позивачем не надано.

Разом з тим, оскільки факт заподіяння пошкодження ноутбука відповідачем встановлено, розмір матеріальної шкоди визнається відповідачем частково, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших (не відповідача) осіб, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню саме в розмірі 2500 грн.00 коп.

Що стосується визначення розміру відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням того, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути адекватним завданій моральній шкоді, суд, врахувавши характер страждань позивача ОСОБА_2 внаслідок пошкодження ноутбука, не можливістю його використовування протягом тривалого часу за призначенням, вважає за необхідне, з урахуванням вимог розумності та справедливості, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2016 року між адвокатом Доготар Анеттою Юріївною та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов'язується здійснювати представництво інтересів позивача у правоохоронних органах, судах під час розгляду визначеної справи, а також в інших державних органах перед фізичними та юридичними особами.

До вказаного договору додано копію посвідчення адвоката на ім'я Доготар А.Ю., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та товарний чек від 01.07.2016року на суму 3500 грн. (позовна заява - 2404 грн., юридична консультація-551,20,представництво в суді (передплата) 774 грн.).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 вищезазначеного Закону, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Зокрема, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що ним понесені витрати на правову допомогу, а саме: не надав акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат.

Тому підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу немає..

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 238 грн.10 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень та 500 (п'ятсот) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 238 гривень 10 коп. судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючий АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий АДРЕСА_3

Складення рішення в повному обсязі вчинено 10.12.2018.

Суддя Я. І. Керекеза