Ухвала

21 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 243/5078/17

провадження № 61-34665св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Донецької області

від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В.,

Новікової Г. В., Кішкіної І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Уповноважена особа Фонду), у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду з невключення його до загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»), які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду за договором банківського вкладу (депозиту); зобов'язати Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, стосовно виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за договором банківського вкладу; зобов'язати Фонд здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1, в загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду; зобов'язати Фонд виплатити

ОСОБА_1 в рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 27 листопада 2013 року у банківському металі - золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106 664,50 грн; стягнути з Фонду на користь ОСОБА_1 на рахунок відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 27 листопада 2013 року у банківському металі - золоті, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, 106 664,50 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 27 листопада 2013 року між ним та

акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «Золотий», у відповідності до пункту 1.1 якого банк відкрив йому депозитний рахунок у банківському металі Золото, а позивач вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 100 грам або 3,22 унції на строк по 27 листопада 2015 року. Сторонам було досягнуто згоди щодо нараховування і виплати позивачу (клієнту) процентів, а також банк зобов'язався повернути позивачу за його вимогою вклад з депозитного рахунку після закінчення визначеного договором строку. Після спливу вказаного строку, банк не повернув позивачу вклад. Позивачу стало відомо про те, що постановою правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року за № 898 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та прийнято рішення про ліквідацію банку та про виплату коштів вкладникам даного банку.

03 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Фонду з проханням виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, на яку отримав письмову відповідь про те, що станом на 02 січня 2016 року він відсутній в реєстрі вкладників Фонду на виплату вкладів. Як було повідомлено позивачу у Фонді та в банку його не включено до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів Фондом, оскільки його вклад у банківському металі, а відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають відшкодуванню Фондом вклади у банківських металах.

Позивач вважає, що наведена вище норма, на яку Фонд послався у листі, не підлягає застосуванню, оскільки договір банківського вкладу у металі ним було укладено 27 листопада 2013 року, а вказаний пункт 10 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було прийнято лише 04 липня 2014 року, тобто, на час виникнення правовідносин між ним та банком не діяв.

Бездіяльність Уповноваженої особи з Фонду з невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів Фондом позивач вважає незаконною та такою, що порушує його право на відшкодування належних йому сум.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 19 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1 стосовно виплати

ОСОБА_1 коштів по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за договором банківського вкладу(депозиту) від 27 листопада 2013 року у банківському металі - золото, вагою 100 грам, або 3,21 унцій, що становило на момент укладання договору еквівалент у національній валюті України в розмірі 32 191,13 грн.

Зобов'язано Фонд здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1 в загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду за наведеним вище договором банківського вкладу. У задоволенні решти відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позивача в частині зобов'язання Уповноваженої особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1, стосовно виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за договором банківського вкладу, а також вимоги в частині зобов'язання Фонд здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_1, в загальний реєстр вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки право позивача на внесення до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було порушено та підлягає відновленню.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що правовідносини сторін пов'язані із включенням до реєстру вкладників, а відтак дані правовідносини підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства та належить до юрисдикції адміністративних судів.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована доводами, наведеними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Зі змісту касаційної скарги також вбачається, що заявник не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року, відкрито касаційне провадження справу витребувано із суду першої інстанції.

Уповноважена особа Фонду заперечення на касаційну скаргу мотивує тим, що чинним законодавством вставлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів за участю Фонду через відповідні позасудові механізми. Вважає, що апеляційний суд правильно, всебічно та повно встановив фактичні обставини справи, вірно встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами та прийшов правильно вірного висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Фонд не скористався правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направив.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року касаційне провадження в частині оскарження рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2017 року закрито. Справу в частині оскарження ухвали апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржуються судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, дану справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик