Справа № 462/4288/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 (треті особи: Львівська міська рада, Львівське міське управління Державного комітету України з питань геодезії, картографії та кадастру) про визначення часток в спільній сумісній власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, який зменшувала та уточнювала /а.с.24-26./, та в якому просить визначити, що частка її померлого чоловіка ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0797 га, кадастровий номер НОМЕР_4 становила - 15/100. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності чотирьом особам, а саме: їй - 55/10; її померлому чоловіку ОСОБА_6 - 15/100; їх сину ОСОБА_3 - 15/100; їх доньці ОСОБА_2 - 15/100 ідеальних частин будинку. В той же час, земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 належить вищевказаним особам на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік помер. 02 вересня 2008 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якої вона успадкувала після смерті свого чоловіка 15/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, які належали останньому за його життя. Разом з тим, листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 06 липня 2018 року № 942/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення частки, чотирьом співвласникам, один з яких помер, а нотаріус не може визначити склад спадкового майна. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

13 серпня 2018 року відповідачами був поданий відзив на позовну заяву /а.с.33,34/, в якому вони позов визнали повністю, зазначивши, що їх покійному батькові за життя належало 15/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а відтак його частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку також становила - 15/100.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачі позов визнали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи - Львівської міської ради проти задоволення позову не заперечив, пояснивши, що просить ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд ухвалив розглядати справу без участі представника третьої особи - Львівського міського управління Державного комітету України з питань геодезії, картографії та кадастру, який належним чином повідомлявся про час і місце підготовчого судового засідання повісткою, проте до суду не з'явився, заперечень не подав, а його неявка не є перешкодою для ухвалення рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з 04 грудня 1969 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5/а.с.10/, від якого в них народилося двоє дітей: відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Наказом Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради № 69-Д від 31 грудня 2003 року «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків» з балансу міської ради був знятий житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с.17/.

Згідно із свідоцтвом про право власності на будинок, яке видане 01 жовтня 2004 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_5 - 55/100; ОСОБА_6 - 15/100; ОСОБА_3 - 15/100; ОСОБА_2 - 15/100 ідеальних частин будинку /а.с.14/.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6 від 21 листопада 2005 року земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0797 га, кадастровий номер НОМЕР_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.13/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 /а.с.9/. Як убачається з матеріалів справи після його смерті до Другої Львівської державної нотаріальної контори звернулися троє його спадкоємців, а саме: його дружина ОСОБА_5. та двоє дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_2, двоє останніх відмовилися від 2/3 часток спадкового майна на користь своєї матері.

02 вересня 2008 року позивач ОСОБА_5. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 зареєстроване в реєстрі за № 2-1770, з якого вбачається, що позивач успадкувала після смерті свого чоловіка 15/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала останньому за його життя /а.с.11/.

Разом з тим, листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 06 липня 2018 року № 942/02-14 позивачу ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 яка увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_6, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення частки, чотирьом співвласникам, один з яких помер, а нотаріус не може визначити склад спадкового майна /а.с.19/.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Частиною 4 статті 120 ЗК України (в редакції чинній на момент набуття учасниками справи права власності на земельну ділянку) було передбачено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Беручи до уваги, що частка померлого ОСОБА_6 у житловому будинку АДРЕСА_1 становила 15/100, то виходячи з принципу пропорційності, передбаченому статтею 120 ЗК України, суд приходить до переконання, що у судовому порядку слід визначити, що частка померлого ОСОБА_6 в праві спільної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 становила - 15/100.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЗК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 (треті особи: Львівська міська рада, Львівське міське управління Державного комітету України з питань геодезії, картографії та кадастру) про визначення часток в спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0797 га, кадастровий номер НОМЕР_4 становила - 15/100.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_5 (79054, АДРЕСА_1 РНОКП: НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (79054, АДРЕСА_1; РНОКП: НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_2 (79054, АДРЕСА_1 РНОКП: НОМЕР_3).

Повний текст рішення складений 23 серпня 2018 року.

Суддя:

Оригінал рішення.