Справа № 151/670/17
Провадження № 2/151/24/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі Бондаренко В.П.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області цивільну справу №151/670/17 за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: 24831, с. Стратіївка, вул. Піски, буд.21, Чечельницького району, Вінницької області, картка платника податку НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агрорезерв" (місцезнаходження: 24830, с. Ольгопіль, вул. Реви, буд.6, Чечельницького району, Вінницької області, ) та товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" (місцезнаходження: 24831, с. Стратіївка, вул. Жовтнева, буд.4, Чечельницького району, Вінницької області, ) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ :

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Чечельницького районного суду Вінницької області з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки до ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" та ТОВ "Стратіївський Агроресурс" відповідно до якої просить суд: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 без дати 2008 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 від 28 липня 2010 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 16 листопада 2010 року за № 35; визнати недійсною угоду від 25 березня 2016 року про внесення змін до договору оренди землі кадастровий номер :02:000:0221 зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 квітня 2016 року за № 14115713; стягнення орендної плати за вищезазначену земельну ділянку за 2015-2016 роки.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IУ-ВН № 012155 вона є власником земельної ділянки площею 1.6177 га, кадастровий номер :02:000:0221, яка розташована на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. В травні 2017 року при здійснені перевірки щодо знаходження даної ділянки в оренді їй стало відомо, що її земельна ділянка передана в оренду строком на 49 років ТОВ "Стратіївський Агроресурс" про, що здійснено державну реєстрацію, оскільки даний договір вона не підписувала. На протязі 2015 р. та 2016 р орендна плата за користування земельною ділянкою не виплачувалась, тому відповідач позбавив її можливості самій розпорядитися земельною ділянкою, поставивши перед фактом вже вступившим в силу договором оренди після його державної реєстрації, тому просить розірвати договір та скасувати державну реєстрацію.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 змінила та збільшила позовні вимоги, просить суд визнати недійсним договора оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0221 без дати 2008 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53 та від 28 липня 2010 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 16 листопада 2010 року за № 35, оскільки в договорах не вказані істотні умови, а саме : не вказана відповідальність за несплату орендної плати; відсутні умови повернення орендованої земельної ділянки; відсутня відповідальність за несвоєчасне повернення земельної ділянки; відсутній механізм перерахування та виплати натуральної орендної плати; відсутній механізм індексації, а також скасувати додаткову угоду про внесення змін до договору оренди від 16 листопада 2010 року земельної ділянки, оскільки сам договір вважає недійсним. Також просить суд стягнути орендну плату за 2015-2016 роки, яка відповідачем не виплачувалася.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснили, що на договорах оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 та в додатковій угоді її підпис, і необхідності в проведенні почеркознавчої експертизи немає. Вважають договір недійсним, оскільки при його укладенні не було вказано істотні умови перераховані в позові, а також невиплачена орендна плата за вказані в позові періоди. Хоча основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання орендної плати відповідно до обумовленого договору її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків та порядку їх внесення, перегляду та відповідальність за її несплату. Несплата орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою є підставою для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та систематичним порушенням умов договору. Також вважають, що договір оренди земельної ділянки від 28 липня 2010 року є недійсним по тій причині, що не було розірвано попередній договір оренди без дати 2008 року. Оскільки дані договора вважають недійсними то і відповідно додаткова угода є також недійсною.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що у 2008 році між ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Стратіївської сільської ради, Чечельницького району Вінницької області кадастровий номер :02:000:0221. Таким чином, Договір оренди землі укладений у 2008 році між ТОВ "Стратіївський Агроресурс" та ОСОБА_1 набрав чинності 23.05.2008 року. 20 липня 2010 року між ОСОБА_1 та між ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" було укладено Угоду, відповідно до якої Договір оренди землі, що знаходиться на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:000:0221, загальною площею 1.6177 га, було розірвано про, що була здійснена реєстрація у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" 20.07.2010 року. Виходячи з уточнених позовних вимог позивач просить визнати Договір оренди землі 2008 року недійним, хоча даний договір розірваний 20.07.2010 року. Твердження позивача про те, що одна і та ж земельна ділянка, в один і той же час, знаходиться в оренді у двох різних відповідачів не відповідає дійсності, є необгрунтованим та спростовується матеріалами справи. ТОВ "Стратіївський Агроресурс" своєчасно та в повному розмірі здійснював виплату орендної плати ОСОБА_1, у відповідності до умов договору, що підтверджується відомостями про видачу орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0221 за 2011-2017 роки, а тому вважають, що у позивача не має ніяких підстав, передбачених Договором або законом вимагати визнання Договору недійсним. Вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами про визнання договорів оренди земельної ділянки без дати 2008 року та від 28.07.2010 року недійсними і просить суд застосувати сплив позовної давності в частині цих позовних вимог та в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 5 ЦПК України встановлює способи захисту, які застосовуються судом та визначає, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 19 та 20 ЦПК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 1.6177 га (кадастровий № :02:000:0221), на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 392074 виданого відповідно до розпорядження Чечельницької райдержадміністрації від 25.06.2005 року за № 165, яка розміщена на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області.

Вказана земельна ділянка використовувалася ТОВ "Стратіївський Агрорезерв" на підставі Договору оренди без дати 2008 року який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53, в послідуючому який угодою був розірваний про, що свідчить запис про реєстрацію угоди про розірвання з книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 153 від 20 липня 2010 року

В послідуючому після розірвання Договору оренди землі вказана земельна ділянка використовується ТОВ "Стратіївський Агроресурс" відповідно до договору оренди від 28 липня 2010 року (далі - Договір), укладеного особисто із ОСОБА_1 та ТОВ "Стратіївський Агроресурс", що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки без числа та місяця 2010 року. Договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 16 листопада 2010 року за № 35.

25 березня 2016 року угодою між ОСОБА_1 та ТОВ "Стратіївський Агроресурс" внесені зміни до вищевказаного договору яка зареєстрована реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 11 квітня 2016 року за № 14115705.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як зазначено в статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідност. 1 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV(надалі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 14 Закону договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 цього ж Закону (станом на 20.12.2015 року) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 Закону).

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Згідно ст. ст.14,17 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі; об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

З тексту оспорюваного договорів оренди вбачається, що договір укладений у простій письмовій формі, підписаний сторонами та зареєстрований у встановленому законом порядку. В ньому передбачені всі істотні умови такого виду договору відповідно до вимог законодавства, чинного на час укладання договору.

Волевиявлення позивача на укладення договору було вільним та відповідало його внутрішній волі, відповідач на протязі всього часу свої зобов'язання по договору виконував, користувався земельною ділянкою, сплачував орендну плату й доказів того, що будь-яким чином порушував умови договору, суду не надано.

Посилання представника позивача на доводи про те, що в оспорюваному договорі оренди відсутні істотні умови договору оренди землі у розумінні ст. 15 Закону України "Про оренду землі", не свідчить про те, що при укладені договору оренди землі були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року N 6-94 цс 13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи позов про визнання договору оренди недійсним, не підтверджені матеріалами справи, договір оренди містить усі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі", діючої на час укладання договору, і підстави для визнання його недійсним відсутні, а відсутність умов Договорів вказаних позивачем не є істотними.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Частина 1 ст.209, частина 1 ст.210 ЦК України встановлюють, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 статті 203 цього кодексу.

Таким чином, і інших підстав для визнання вказаного договору недійсним, як зазначено в позові, судом також не встановлено.

Оскільки вказані вимоги є похідними від первісних вимог, а в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору оренди, відмовлено, тому підстави для задоволення вказаних вимог, також відсутні.

Підстав для визнання угоди від 25 березня 2016 року про внесення змін до Договору оренди від 28.07.2010 року недійсною не має, оскільки факт такої угоди фактично не оспорюється позивачкою, і дана позовна вимога заявлена як наслідок визнання Договору оренди землі недійсним, що в свою чергу могло б стати наслідком недійсності даної угоди.

Крім того суд приймає до уваги також те, що Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 без дати 2008 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53 про визнання якого недійсним ставить питання позивачка не підлягає задоволенню, оскільки 20.07.2010 року даний Договір розірвано за згодою сторін, про що свідчить запис про реєстрацію угоди про розірвання з книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею .

Вирішуючи питання про застосування спливу позовної давності, про який було заявлено представником відповідача, суд виходить з наступного.

За змістом статті 256, 258 ЦК України загальна позовна давність строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою у відмові у позові.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Системний аналіз цих норм вказує на те, що власник земельної ділянки зобов'язаний розсудливо та добросовісно ставитись до своїх прав, бути обізнаним про них та вживати заходів щодо виявлення та припинення їх порушень.

Суд вважає, що позивачка знала про існування договорів оренди земельних ділянок укладених 2008 та 2010 року, що підтверджується самою позивачкою, позовною заявою, матеріалами справи, а також наявності особистого підпису у вказаних договорах.

Саме з часу реєстрації договору оренди б/н від 2008 року зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53 та договору оренди від 28 липня 2010 року зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 16 листопада 2010 року за № 35 необхідно рахувати початок перебігу позовної давності про застосування якої було заявлено представником відповідача, про те з позовом в суд позивачка звернулася 18 серпня 2017 року, що свідчить по сплив позовної давності і є підставою для відмови в задоволенні позову про, що просить відповідач.

Вирішуючи питання про позовні вимоги в частині невиплати орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою за 2015-2017 роки розділом 4 Договору та угодою про внесення змін, яким передбачено, що орендна плата земельної ділянки вноситься орендарем щорічно в сумі 2419 грн. 19 коп. періодично з 15 серпня по 15 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами і розмір орендної плати переглядається раз на три роки. Позивачкою не доведено факт несплати орендної плати, оскільки відповідно до довідки виданої ТОВ "Стратіївський Агроресурс" 22.05.2018 року за № 204 орендодавцю ОСОБА_1 згідно договору оренди землі без дати від 28.07.2010 року та додаткової угоди від 25.03.2016 року, земельна ділянка, що знаходиться на території Стратіївської сільської ради кадастровий номер :02:000:0221, отримувала орендну плату, а саме виплачено доходу за 2015-2017 роки, нарахована орендна плата яка за 2015-2016 роки виплачена.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: 24831, с. Стратіївка, вул. Піски, буд.21, Чечельницького району, Вінницької області, картка платника податку НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агрорезерв" (місцезнаходження: 24830, с. Ольгопіль, вул. Реви,буд.6, Чечельницького району, Вінницької області, ) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 без дати 2008 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 23 травня 2008 року за № 53 - відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: 24831, с. Стратіївка, вул. Піски, буд.21, Чечельницького району, Вінницької області, картка платника податку НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" (місцезнаходження: 24831, с. Стратіївка, вул. Жовтнева, буд.4, Чечельницького району, Вінницької області, ) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0221 від 28 липня 2010 року зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державному підприємстві "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" Вінницька регіональна філія 16 листопада 2010 року за № 35 - відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: 24831, с. Стратіївка, вул. Піски, буд.21, Чечельницького району, Вінницької області, картка платника податку НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" (місцезнаходження: 24831, с. Стратіївка, вул. Жовтнева, буд.4, Чечельницького району, Вінницької області, ) про визнання недійсною угоду від 25 березня 2016 року про внесення змін до договору оренди землі кадастровий номер :02:000:0221 зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 квітня 2016 року за № 14115713 - відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце реєстрації: 24831, с. Стратіївка, вул. Піски, буд.21, Чечельницького району, Вінницької області, картка платника податку НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю "Стратіївський Агроресурс" (місцезнаходження: 24831, с. Стратіївка, вул. Жовтнева, буд.4, Чечельницького району, Вінницької області, ) про стягнення орендної плати за вищезазначену земельну ділянку за 2015 -2016 роки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: