Справа № 2-528/08
Провадження № 22-ц/772/1052/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуСправа № 2-528/08м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, про визнання дій, рішень головного державного виконавця Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 неправомірними, скасування рішень і зобовязання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року, постановлену у складі судді Ратушняка І.О., -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд зі скаргою, заінтересована особа ОСОБА_4, про визнання дій, рішень головного державного виконавця Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 (далі Тиврівський РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області) неправомірними, скасування рішень і зобовязання вчинити дії.

Скаргу обґрунтував тим, що на виконанні Тиврівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження №20378722,відкрите на підставі виконавчого листа №2-528 від 05.08.2008 року, виданого Тиврівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до виповнення дитиною повноліття.

19.02.2018 року ОСОБА_3 отримав винесені державним виконавцем постанови про вчинення виконавчих дій, зокрема: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018року, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року.

Зазначає, що вищевказані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки встановлене постановою державного виконавця обмеження у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів до існування, адже він працює водієм, що є порушенням ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Посилається також на те, що в нього на утриманні знаходиться також дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з ним, і тому у випадку обмеження його у праві керування транспортними засобами, враховуючи відсутність постійного прямого транспортного сполучення між с. Ворошилівка та смт. Тиврів, він не матиме змоги доставити дитину у лікарню у випадку її хвороби.

Стверджує, що вказані вище постанови державного виконавця виносилися ним на підставі здійсненого нею розрахунку заборгованості по аліментах, згідно якого станом на 01.01.2018 року в ОСОБА_3 наявний борг по аліментах в загальній сумі 69183,23грн., який здійснений не у відповідності до чинного законодавства, так як державним виконавцем у розрахунку не враховано всі сплачені ним квитанції, крім того, в розрахунку не враховано отриману ним заробітну плату в період його працевлаштування та вищевказаний розрахунок здійснено з значними математичними помилками, внаслідок чого сума вказана в розрахунку є завищеною.

Крім цього, державний виконавець невірно вказала номер виконавчого провадження в постанові про обмеження права керування транспортними засобами, адже у вказаних постановах вказаний номер виконавчого провадження №20378722, а в постанові про відкриття виконавчого провадження вказано №55712257, тобто не зрозуміло, в рамках якого виконавчого провадження виносилися вказані вище постанови.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 447, 449, 451 ЦПК України, ст. 195 СК України, ст. 11, ч. ч. 3, 4, 6, 10 ст. 71, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», п. 12 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, ОСОБА_3 просив:

1)визнати неправомірними дії головного державного виконавця Тиврівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах на підставі виконавчого листа №2-528 від 05.08.2008 року, виданого Тиврівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини без урахування відомостей від 09.02.2018року за №74, в даних Тиврівським відділенням Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про отриманий ОСОБА_3 оподаткований дохід за період з 1 кварталу 2008 року по 3 квартал 2017року та без урахування квитанцій про оплату аліментів №5351 від 10.09.2010 року, №5352 від 10.09.2010 року, № 5350 від 10.09.2010 року;

2)визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах, здійснений головним державним виконавцем Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа № 2-528 від 05.08.2008 року, в зв'язку з наявністю математичних помилок, а також в зв'язку з тим, що в розрахунку не враховано відомостей про фактично отриманий боржником дохід, а також здійснений без урахування квитанцій про оплату аліментів №5351 від 10.09.2010 року, №5352 від 10.09.2010року, №5350 від 10.09.2010 року.;

3)зобов'язати головного державного виконавця Тиврівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 здійснити новий розрахунок на підставі виконавчого листа №2-528 від 05.08.2008р., виданого Тиврівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, 12.03.2008р.н. у розмірі 1/4частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до виповнення дитиною повноліття, відповідно до вимог чинного законодавства України;

4)визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року;

5)визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року;

6)визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018року;

7)визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що правових підстав для задоволення скарги немає, так як у Тиврівському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 20378722, відкрите на підставі рішення Тиврівського районного суду від 05.08.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на лютий 2018 року за даним виконавчим провадженням ОСОБА_3 має заборгованість 59014,68 грн., що підтверджується новим розрахунком державного виконавця, розрахованим після надання ОСОБА_3 копій усіх квитанцій про сплату ним аліментів, а також враховуючи довідку з державної податкової інспекції.

Аргументи боржника про те, що державний виконавець невірно вказала номер виконавчого провадження, суд визнав необґрунтованими, оскільки 06.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55712257 на підставі виконавчого листа № 2-528 від 05.08.2008 року, яке відкрито на підставі заяви стягувачки про стягнення заборгованості по виконавчому провадженню про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років у сумі 10672,75 грн., а виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 відкрито за № 20378722, в якому і винесені оскаржувані боржником постанови державного виконавця.

Посилання боржника на ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неможливості тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, якщо таке обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, суд також визнав необґрунтованими, оскільки у наданій копії трудової книжки запису про працевлаштування немає, наданий ОСОБА_3 трудовий договір ним не підписаний, доказів про реєстрацію ФОП ОСОБА_9 суду також не надано. Відтак, оскільки ОСОБА_3 має заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців суд дійшов висновку, що накладені обмеження державним виконавцем законні.

ОСОБА_3, не погоджуючись із ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим судом не було враховано, що оскаржувані постанови державного виконавця є протиправними, адже при винесенні вищевказаних постанов державний виконавець керувалася розрахунком заборгованості, сума якого є завищеною, оскільки державним виконавцем не враховано всі сплачені ним квитанції, отриману ним заробітну плату в період його працевлаштування. Позбавлення права керування транспортними засобами позбавляє скаржника засобів існування, що є порушенням ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та порушення його конституційного права на працю, адже він вимушений буде звільнитися з роботи.

Судом не було враховано також те, що державним виконавцем не надано доказів, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не навів мотивів щодо відмови в задоволенні скарги в частині визнання протиправним розрахунку заборгованості та його скасування, зобовязання державного виконавця зробити новий розрахунок.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_10 надав усні, а також подав письмові пояснення в яких, крім аргументів апеляційної скарги, звернув увагу колегії суддів на порушення державним виконавцем ст. 58 Конституції України при винесенні оскаржуваних постанов, оскільки при покладанні цивільної відповідальності на боржника не можуть бути застосований закон, який передбачає таку відповідальність, за порушення вчинені до набуття ним чинності.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, аргументи сторін, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що вона не в повній мірі відповідає положенням ст. 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Тиврівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 20378722, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-528 від 05.08.2008 року, виданого Тиврівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до виповнення дитиною повноліття.

Станом на лютий 2018 року за даним виконавчим провадженням ОСОБА_3 має заборгованість 59014,68 грн., що підтверджується новим розрахунком державного виконавця, розрахованим після надання ОСОБА_3 копій усіх квитанцій про сплату ним аліментів, а також враховуючи довідку з державної податкової інспекції.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Тиврівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах без урахування відомостей від 09.02.2018року за №74 Тиврівського відділення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про отриманий ОСОБА_3 оподаткований дохід за період з 1 кварталу 2008 року по 3 квартал 2017року та без урахування квитанцій про оплату аліментів №5351 від 10.09.2010 року, №5352 від 10.09.2010 року, № 5350 від 10.09.2010 року; визнання протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах, здійснений головним державним виконавцем Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа № 2-528 від 05.08.2008 року, в зв'язку з наявністю математичних помилок, а також в зв'язку з тим, що в розрахунку не враховано відомостей про фактично отриманий боржником дохід, а також здійснений без урахування квитанцій про оплату аліментів №5351 від 10.09.2010 року, №5352 від 10.09.2010року, №5350 від 10.09.2010 року; зобов'язання головного державного виконавця Тиврівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 здійснити новий розрахунок на підставі виконавчого листа №2-528 від 05.08.2008р., виданого Тиврівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, 12.03.2008р.н. у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до виповнення дитиною повноліття, відповідно до вимог чинного законодавства України, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що відповідно до нового розрахунку державного виконавця, розрахованого після надання ОСОБА_3 копій усіх квитанцій про сплату ним аліментів, а також враховуючи довідку з державної податкової інспекції, станом на лютий 2018 року за даним виконавчим провадженням ОСОБА_3 має заборгованість 59014,68 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що після надання боржником інформації про доходи та часткові виплати аліментів, державним виконавцем проведено новий розрахунок заборгованості по аліментам, що свідчить про відсутність спору в цій частині до надання документів самим боржником, а тому вимоги скарги в цій частині задоволені бути не могли.

Після проведеного розрахунку заборгованості, заявником не було надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, будь-яких інших відомостей та доказів в їх обґрунтування щодо невідповідності нового розміру заборгованості фактичним обставинам, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В той же час не можна погодитись з прийнятим судом рішенням, щодо правомірності постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, посилено відповідальність платників аліментів в разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Зокрема, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній з 06.02.2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Приймаючи оспорювані боржником постанови, державний виконавець, з яким частково погодився і суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до розрахунку від 01.02.2018 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.02.2018 року становить 69183,23 гривень, що перевищує суму сукупного розміру заборгованості аліментних платежів за шість місяців.

Проте, поза увагою державного виконавця залишилось те, що порушення зобовязання зі сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості з сукупним розміром, який перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, було допущено ОСОБА_3 станом на 01.02.2018 року, в той час як закон, яким введено такі види відповідальності, підстави та порядок їх застосування, набув чинності пізніше, 06.02.2018 року.

Стаття 58 Конституції України гарантує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Таким чином, тимчасові обмеження, введені законом з 06.02.2018 року, застосовані державним виконавцем до боржника ОСОБА_3 за допущення заборгованості ним станом на 01.02.2018 року, що є неправомірним та суперечить закону.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги, не врахував положення ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Висновки суду першої інстанції про те, що посилання боржника на ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими, оскільки у наданій копії трудової книжки запису про працевлаштування немає, а наданий ОСОБА_3 трудовий договір ним не підписаний, доказів про реєстрацію ФОП ОСОБА_9 суду також не надано, колегія суддів вважає помилковими.

Так, зі справи слідує, що ОСОБА_3 працює водієм у СПД ОСОБА_9, що підтверджується трудовим договором від 23.02.2018 року та розпорядження № 1 від 23.02.2018 року про прийняття ОСОБА_3 на роботу водієм з 23.02.2018 року з оплатою 3750 грн. на місяць (а.с. 35).

Суд першої інстанції не надав оцінки наданому боржником розпорядженню № 1 від 23.02.2018 року про прийняття ОСОБА_3 на роботу водієм з 23.02.2018 року з оплатою 3750 грн. на місяць. Не встановив та не спростував вказаних обставин про які повідомив ОСОБА_3 та які мають суттєве значення для вирішення вимог скарги в цій частині.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 працює водієм у СПД ОСОБА_9, що є основним законним джерелом його заробітку, а тому застосування до нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить заявника можливості працювати водієм, а відтак утруднить як поточну сплату аліментів, так і погашення заборгованості по аліментах.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018року, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року, підлягає скасуванню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з постановленням в цій частині нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_3

Керуючись п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року, скасувати та прийняти в цій частині нову.

Скаргу ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі території України від 14.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 16.02.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю від 16.02.2018 року

В іншій частині ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.03.2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. В. Ковальчук

ОСОБА_11 Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев