Справа № 713/1283/18
Провадження №2/713/518/18
РІШЕННЯ

іменем України

20.08.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради, Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_4 міської ради, Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Посилається на те, що 25 січня 1997 року померла його матір ОСОБА_5, після смерті якої залишилась спадщина, яка складається із сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Спілки селян «Зоря», розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області. Він, як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав у спадковому будинку матері. Спадкоємцями за законом першої черги є також його сестра та брат ОСОБА_2, ОСОБА_3, які спадщину не прийняли та на неї не претендують. На його звернення до державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому постановою державного нотаріуса від 06.07.2018 року відмовлено. У свідоцтві про його народження та у свідоцтві про смерть матері її прізвище значиться як «Плавюк», натомість в його паспорті прізвище зазначено «Плавюк» та у сертифікаті на право на земельну частку пай прізвище матері значиться «Плавюк». Через вказані розбіжності він не має можливості оформити спадкові права.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5, яка померла 25 січня 1997 року була його матірю; встановити факт належності ОСОБА_6, яка померла 25 січня 1997 року правовстановлюючого документу, а саме, Сертифікату на право на земельну частку (пай), Серія ЧВ №0102327, який виданий Вижницькою РДА 18.10.1996 року, на право на земельну частку (пай), розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрований 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327 на імя ОСОБА_5; визнати за ним, право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, яка померла 25.01.1997 року, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), Серія ЧВ №0102327, зареєстрований 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327, який виданий на підставі рішення Вижницької РДА від 04.09.1996 року №221, площею 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, та перебуває у колективній власності колгоспу «Зоря» с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, на імя ОСОБА_5.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи позивач скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача ОСОБА_4 міської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_4 міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради.

В підготовче засідання треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб.

В підготовче судове засідання представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачами, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25 січня 1997 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-МИ №027413, виданого 27.01.1997 року Чорногузівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №3.

Після її смерті відкрилася спадщина яка складається із права на право на земельну частку (пай), розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай), Серія ЧВ №0102327, зареєстрований 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327, який виданий на підставі рішення Вижницької РДА від 04.09.1996 року №221, що підтверджується його копією.

З відповіді відділу у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №633/0/191-18 від 11.07.2018 року вбачається, що відповідно до розпорядження Вижницької районної державної адміністрації від 04.09.1996 року №221 вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) спілки селян «Зоря» с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, площею 1,15 умовних кадастрових гектарів виданий ОСОБА_5 становить 3261,33 грн.

З довідки виданої колгоспом «Зоря» від 18.01.2002 року вбачається, що померла ОСОБА_5 являлась членом колгоспу «Зоря» з 3 травня 1953 року по 25 січня 1997 року.

За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 надав докази того, що померла 27.01.1997 року ОСОБА_5 мала право на земельну частку (пай) розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, а тому є всі підстави встановити факт належності померлій 27.01.1997 року ОСОБА_5 правовстановлюючого документу а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧВ №0102327, зареєстрований 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327, який виданий на підставі рішення Вижницької РДА від 04.09.1996 року №221.

Даний факт має для позивача юридичне значення і іншим порядком підтвердити його не має можливості, тому вимога ОСОБА_1 про встановлення факту правовстановлюючого документу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Встановлення факту належності даного правовстановлюючого документу необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5

З копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_7 VІІ-УР №1220113, виданого 23.07.1965 року сільською радою Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21 з даних якого вбачається, що батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_9 та ОСОБА_5.

З копії паспорту позивача Серія КР 658078, виданого 30.11.2002 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки Вижницької міської ради №1212 від 09.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, та ОСОБА_5, яка померла 25.01.1997 року була однією і тою самою особою та доводилась матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин.

Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою 25 січня 1997 року ОСОБА_5 та, як сина та матері, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом".

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 оскільки на час її смерті проживав разом із нею в житловому будинку, фактично вступив в управління спадковим майном, що також підтверджується довідкою Вижницької міської ради №1187 від 05.07.2018 року.

Судом також встановлено, що крім позивача ОСОБА_1, спадкоємцями за законом є діти померлого ОСОБА_2, ОСОБА_3, які спадщину не прийняли, на спадкове майно не претендують. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та інших осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №93/2018 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але у звязку із тим, що ним не було надано документів, що посвідчують право власності ОСОБА_5 на дане майно та не надано документів, що підтверджують родинні відносини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №508/02-31 від 06.07.2018 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ст.152 ч.3 п.а ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 Указу).

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 3 Закону визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 5 Закону сільські, селищні, міські ради чи районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Оскільки ОСОБА_5 була членом селянської спілки «Зоря», однак до проведення розпаювання землі, тобто виділення її в натурі померла, в звязку з чим державний акт на зазначену земельну ділянку не видавався, а право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі Державного акта про право колективної власності на землю конкретному колгоспу, членом якого є певна особа, а тому на думку суду позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті ОСОБА_5, який спадщину прийняв, має право на успадкування лише на те, що належало покійній ОСОБА_5, а саме, права на земельну частку (Пай).

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання за ним права на земельну частку (пай) розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, посвідченого сертифікатом, серія ЧВ №0102327, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.524, 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.1-3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 200 ч.3, 206 ч.4, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5, яка померла 25 січня 1997 року в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, правовстановлюючого документу, а саме:

- Сертифікату на право на земельну частку (пай), Серія ЧВ №0102327, який виданий Вижницькою РДА 18.10.1996 року, на право на земельну частку (пай), розміром 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327 на імя «Плавюк Марії Онуфріївни».

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та померлою 25 січня 1997 року ОСОБА_5, як сина та матері.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП - НОМЕР_1), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, право на земельну частку (Пай), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 25 січня 1997 року, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія ЧВ №0102327, зареєстрований 18 жовтня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №327, який виданий на підставі рішення Вижницької РДА від 04.09.1996 року №221, площею 1,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, та перебуває у колективній власності колгоспу «Зоря» с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, на імя ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич