Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2018 Справа №607/11247/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретарів судового засідання Зубко О.Я., Грабської Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_4, як правонаступник ВАТ КБ «Надра», звернулося в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 261/2007-Ф в сумі 7930,41 доларів США, що еквівалентно 163286,08 гривень,з яких: 6236,91доларів США, що еквівалентно 128417,12 грн. заборгованість за кредитом; 1020,24 доларів США, що еквівалентно 21006,60 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 84,35 доларів США, що еквівалентно 1736,78 грн.- заборгованість по сплаті комісії; 588,91 доларів США, що еквівалентно 12125,58 грн. нарахована пеня. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.04.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 261/2007-Фу відповідності з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 14500,00 доларів США, які позичальник зобов»язався прийняти та повернути їх банку в строк до 18.04.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 14,49 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 18.04.2007 року було укладено договір поруки відповідно до якого остання зобов»язалась відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_5 зобов»язань за кредитним договором у повному обсязі. Позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов»язання за кредитним договором № 261/2007-Ф та надав позичальнику кошти в сумі 14500 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки.ОСОБА_5 своїх договірних зобов'язань за кредитним договором № 261/2007-Ф не виконує та порушує умови договору, щодо належного та своєчасного повернення коштів та відсотків за їх користування в порядку визначеному договором, внаслідок чого станом на 12.06.2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 7930,41 доларів США, що еквівалентно 163286,08 гривень.

Представник позивача ПАТ «КБ «Надра» позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 позов не визнала та просить у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Вказала, що позивачем пропущено законодавчо встановлений строк на пред»явлення вимоги до ОСОБА_2, як поручителя ОСОБА_5, оскільки позивач пред»явив вказану вимогу до відповідача лише через 12 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням, що суперечить вимогам ст. 559 ЦК України та правовим позиція Верховного суду України у справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року та №6-1451цс16 від 14.09.2016 року. Також зазначила, що відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» розмір пені може розраховуватись лише у національній валюті України-гривні, оскільки Національний банк України не наділений відповідними повноваженнями на визначення розміру облікової ставки для іноземної валюти. Окрім цього, зазначила, що позивачем пропущено річний строк позовної давності встановлений ст.258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені), та не надано суду офіційного підтвердження курсу Національного банку України встановеного для іноземної валюти-долара США на день платежу. Враховуючи наведене просить у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

18.04.2007 року між ВАТ КБ „Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра", та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №261/2007-Ф у відповідності з умовами котрого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 14500,00 дол. США, а останній, в свою чергу, зобовязався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 18.04. 2017 року повернути їх позивачу із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 14,49% річних.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочалась процедура ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_4. На підставі рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №616 від 28.04.2016 року строк здійснення процедури ліквідації продовжено до 04.06.2018 року включно.

У відповідності до п.п.5.1-5.2 договору у разі прострочення позичальником строк сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених у п.п.3.3.3. договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов»язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, у строк, визначений у п.4.3.5 договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1,4.3.2,4.3.7,4.3.9,4.3.10 договору. Позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1 договору за кожен випадок.

Факт отримання грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки №NL-4 від 18.04.2007 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених Договором та додатковими угодами, між позивачем та ОСОБА_2 18.04.2007 року було укладено договір поруки.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 вказаного договору остання зобов'язалась відповідати перед позивачем по зобов'язаннях ОСОБА_5 за кредитним договором № 261/2007-Ф від 18.04.2007 року в повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому -п.1.3 Договору поруки.

Пунктом 5.3 договору поруки передбачено, що дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов»язань згідно з умовами цього договору.

Частиною першою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України).

В силу ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України, у paзi порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 взятих на себе зобов»язань за кредитним договором № 261/2007-Ф від 18.04.2007 року не виконує внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 12.06. 2015 року складає: заборгованість за кредитом -16236,91доларів США, що еквівалентно 128417,12 грн.; заборгованість по сплаті відсотків-1020,24 доларів США, що еквівалентно 21006,60 грн; заборгованість по сплаті комісії-84,35 доларів США, що еквівалентно 1736,78 грн.- нарахована пеня- 588,91 доларів США, що еквівалентно 12125,58 грн. Загалом сума заборгованості ОСОБА_5 перед позивачем становить 7930,41 доларів США, що еквівалентно 163286,08 грн.

За таких обставин,враховуючи факт невиконання відповідачами умов кредитного договору №261/2007-Ф від 18.04.2007 року суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 261/2007-Ф від 18.04.2007 в сумі 7341,50 доларів США, що еквівалентно 151160,50 гривень, з яких: 16236,91доларів США, що еквівалентно 128417,12 грн.-заборгованість за кредитом; 1020,24 доларів США, що еквівалентно 21006,60 грн.- заборгованість по сплаті відсотків; 84,35 доларів США, що еквівалентно 1736,78 грн.-нарахована комісія.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» щодо стягнення з відповідачів нарахованої пені за кредитним договором № 261/2007-Ф від 18.04.2007 року у сумі 588,91 доларів США, що еквівалентно 12125,58 грн. до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі №6-2667цс16.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №261/2007-Ф від 18.04.2007 року з відповідача ОСОБА_2, як солідарного боржника, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач звернувся з позовом до поручителя за межами шестимісячного строку, встановленого для пред»явлення вимоги після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання та вважає за необхідне відступити від правових позиції, висловлених Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 з наступних міркувань.

Зі змісту правових позицій слідує, що згідно положень другого речення частини четвертої ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Частиною четвертою ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Аналіз вищенаведеної частини четвертої ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом вказаного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно до ст. 541, ч.1 ст. 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Системний аналіз вказаних правових норм у їх взаємозв'язку з вищенаведеними частинами першою та другою статті 554 ЦК України дає підстави для висновку про те, що обсяг відповідальності поручителя перед кредитором є таким же, як і обсяг відповідальності боржника (якщо інше не встановлено договором поруки).

Правова позиція щодо припинення поруки після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням суперечить положенням законодавства про одинаковий обсяг відповідальності боржника і поручителя. У цьому випадку порушуються загальні засади цивільного законодавства - справедливість, розумність і добросовісність. При такому тлумаченні частини четвертої статті 559 ЦК України кредитор для захисту свого порушеного права повинен пред'являти позов до поручителя щоразу не пізніше шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів, тоді як право вимоги до основного божника, який відповідає перед кредитором солідарно з поручителем, зберігається у кредитора протягом загальної позовної давності. Отже, втрачається сама сутність солідарної відповідальності боржника і поручителя.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що в разі якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, а не з моменту настання строку виконання зобов'язання за кожним з періодичних платежів.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання про доведеність позовних вимог та вважає, що вони підлягають до часткового задоволення шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 261/2007-Ф від 18.04.2007 в сумі 7341,50 доларів США, що еквівалентно 151160,50 гривень, з яких: 16236,91доларів США, що еквівалентно 128417,12 грн.-заборгованість за кредитом; 1020,24 доларів США, що еквівалентно 21006,60 грн.- заборгованість по сплаті відсотків; 84,35 доларів США, що еквівалентно 1736,78 грн.-нарахована комісія. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої пені у сумі 588,91 доларів США, що еквівалентно 12125,58 грн. слід відмовити, оскільки відповідно до чинного законодавства пеня має обчислюватися та стягуватися лише в національній валюті України - гривні.

Із врахуванням того, що позивач у відповідності до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент пред»явлення позову, був звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1511,60 грн.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, ч.2 ст.192, 526, 530, 533, 554, 599, 610-612, 1048, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 (м. Тернопіль, вул. Тарнавського, 2/88, ідентифікаційний код: 0), ОСОБА_2 (м. Тернопіль, вул. Київська, 8/199, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь публічного акціонерного товариства КБ «Надра» в особі Філії ПАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ заборгованість за кредитним договором № 261/2007-Ф в сумі 7341,50 доларів США, що еквівалентно 151160,50 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 (м. Тернопіль, вул. Тарнавського, 2/88, ідентифікаційний код: 0) в доход держави 755,80 гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 (м. Тернопіль, вул. Київська, 8/199, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в доход держави 755,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_6