Провадження №22-ц/812/177/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №486/1366/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області під головуванням судді Далматової Галини Анатоліївни у приміщенні цього суду 10 вересня 2018 року о 9 годині 31 хвилині, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації.

Позов мотивовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ? частка, а відповідачам - 3/4 частки квартири АДРЕСА_1. В квартирі без узгодження із співвласниками проживає ОСОБА_1, яка має інше житло.

Всупереч вимогам ст. 322 ЦК України відповідачі своє майно не утримують, а саме: не проводять поточні ремонти для збереження жилого стану квартири, не сплачують комунальні послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку с чим станом на 02 листопада 2017 р. виникла заборгованість у сумі 2976 грн. 12 коп. Позивач належним їй майном не користується, проте змушена сплачувати заборгованість за комунальні послуги. Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося. Зазначені питання неможливо вирішити у зв'язку з тим, що квартира є однокімнатною, поділити яку неможливо, також неможливо спільно нею користуватися. Позивач пропонувала відповідачам купити в неї її частку, на що отримала відмову. Відповідачі неспроможні сплатити позивачу вартість належної їй частки майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість квартири станом на 15 травня 2017 р. складала 251241 грн. Вартість частки позивача - 62810 грн. 25 коп.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд припинити право власності ОСОБА_4 на ? частку, ОСОБА_1 - на 1/6 частку, ОСОБА_5 - на 1/6 частку, ОСОБА_6 - на 1/6 частку, визнати право власності на 3/4 вищевказаної квартири за ОСОБА_3 зі стягненням відповідної грошової компенсації на користь відповідачів та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

10 вересня 2017 р. на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про залишення її позову без розгляду, повернення оригіналу квитанції про внесення заставних коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області від 21 серпня 2018 р. в сумі 123410 грн. та акту від 21 серпня 2018 р. №194, складеного працівниками КП «ЖЕО».

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 вересня 2018 р. зазначена заява ОСОБА_3 задоволена.

Постановлено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності, зі стягненням відповідної грошової компенсації залишити без розгляду.

Повернуто ОСОБА_3 сплачені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області 21 серпня 2018 р. 123 410 грн. на підставі квитанції №0.0..1 від 21 серпня 2018 р.

Акт від 21 серпня 2018 р. №194, складений працівниками КП «ЖЕО», постановлено повернути разом з уточненою позовною заявою.

Ухвала суду мотивована тим, що 10 вересня 2018 р. на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_3, в якій вона просить позовну заяву залишити без розгляду, повернути оригінал квитанції про внесення заставних коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області від 21 серпня 2018 р. в сумі 123410 гривень та акт від 21 серпня 2018 року №194, складений працівниками КП «ЖЕО».

За такого суд вважав, що є передбачені п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підстави для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, а сплачені ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області 21 серпня 2018 р. 123 410 грн. підлягають поверненню останній; акт підлягає поверненню окремим супровідним листом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, суперечить фактичним обставинам справи, постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки не має відношення до цивільної справи №486/1366/17, кошти були сплачені за іншим позовом, а вказаний акт доданий до іншої позовної заяви ОСОБА_3, а тому просить її скасувати в частині повернення ОСОБА_3 внесених нею на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області 123 410 грн. та акту від 21 серпня 2018 р. №194, складений працівниками КП «ЖЕО».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2017 р. ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації.

22 серпня 2018 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з новою позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якій частково змінила предмет і підстави позову та просила припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2, що перебуває у спільній власності, зі стягненням з неї компенсації на користь ОСОБА_1 в сумі 123 410 грн. Також просила визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири, яка належала ОСОБА_1, виселити ОСОБА_2 з цієї квартири, без надання іншого жилого приміщення та стягнути солідарно судові витрати.

Ухвалою суду від 23 серпня 2018 р. уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації, виселення без надання іншого жилого приміщення залишено без розгляду.

Разом із поданою 22 серпня 2018 р. позовною заявою було надано суду та долучено до матеріалів справи квитанцію №0.0..1 від 21 серпня 2018 р., згідно якої ОСОБА_3 було внесено на депозит ТУ ДСА України в Миколаївській області 21 серпня 2018 р. 123 410 грн., що становить розмір грошової компенсації частки відповідачів - співвласників квартири АДРЕСА_2.

10 вересня 2018 р. на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_3, в якій вона просить позовну заяву до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації залишити без розгляду, повернути оригінал квитанції про внесення заставних коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області від 21 серпня 2018 р. в сумі 123 410 грн. та акт від 21 серпня 2018 р. №194, складений працівниками КП «ЖЕО».

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отримавши заяву від позивача про залишення позовної зави без розгляду, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для продовження розгляду справи та задовольнив заяву.

Оскільки 123 410 грн., які були внесені позивачем на депозит ТУ ДСА України в Миколаївській області як гарантія виплати грошової компенсації вартості частки у праві власності на спірну квартиру у разі задоволення позову, то із залишенням відповідних позовних заяв про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації (як первісної, так і уточненої), ухвалами суду без розгляду, відпали підстави для перебування внесених позивачем грошових коштів на депозитному рахунку.

Оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу (ч. 1 ст. 96 ЦПК України).

За такого суд також вірно вирішив питання щодо повернення внесених позивачем на депозит коштів та акту від 21 серпня 2018 р. №194, складеного працівниками КП «ЖЕО», а аргументи апеляційної скарги про неправомірність таких висновків суду ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведених положень процесуального закону.

При цьому хоча в порушення вимог ч. 1 ст. 96 ЦПК України грошові кошти та оригінал акту було повернуто позивачеві до набрання оскаржвуної ухвали суду законної сили, без залишення у справі копії акту, на що відповідач посилається в апеляційній скарзі, таке не вплинуло на законність вирішення в ухвалі суду питання про необхідність повернення грошових коштів та доказу, а тому не може бути підставою для скасування ухвали.

Аргументи апеляційної скарги про те, що грошові кошти на депозит та акт від 21 серпня 2018 р. №194, складений працівниками КП «ЖЕО», були надані по іншій позовній заяві відхиляються з таких підстав.

Так, грошові кошти на депозит ТУ ДСА України в Миколаївській області були внесені ОСОБА_3 21 серпня 2018 р., а квитанція про

внесення коштів та акт від 21 серпня 2018 р. №194 були додані нею до позовної заяви, якою позивачем були змінені підстави та збільшено позовні вимоги у справі № 486/1366/17, що підтверджується заявою від 22 серпня 2018 р. (а.с. 186).

Суд, вирішуючи питання про прийнятність такої позовної заяви в ухвалі від 23 серпня 2018 р., також виходив з того, що ОСОБА_3 22 серпня 2018 р. подана заява про часткову зміну предмету і підстав позову, поданого у справі № 486/1366/17.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на невідповідність вимогам закону (несплату судового збору) позовної заяви, поданої 22 серпня 2018 р. та незаконність викладених в ній позовних вимог, то таке не має правового значення, оскільки ця позовна заява залишена судом без розгляду ухвалою суду від 23 серпня 2018 р., яка не є предметом апеляційного перегляду.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для часткового скасування ухвали суду від 10 вересня 2018 р.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________________

Повний текст постанови складений 12 грудня 2018 року