Номер провадження: 22-ц/785/5863/18
Номер справи місцевого суду: 501/482/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Драганової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, мотивуючи це тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року її було поновлено на роботі в державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» (правонаступник державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ») та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 50 675 грн. 34 коп.. Постановою Верховного Суду від 16.01.2018 року в рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року змінено назву структурного підрозділу, в якому позивач підлягає поновленню. В інший частині рішення суду (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) - залишено без змін. Проте відповідач видав наказ про поновлення позивача в займаній посаді лише 08.02.2018 року, а ознайомив позивача з цим наказом 12.02.2018 року. Позивач вважає, що вона має право на середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, а саме від дня винесення судом першої інстанції рішення на користь ОСОБА_2 та до дня ознайомлення позивача з наказом про поновлення її на роботі, тобто з 22.03.2016 року до 12.02.2018 року, на підставі чого просила задовольнити позов.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено. Стягнуто з державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 22.03.2016 року по 12.02.2018 року в сумі 180 858 грн. 72 коп. Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 травня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, стягуючи з державного підприємтва «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь позивача середній заробіток за час затримки у негайному виконанні судового рішення з 22.03.2016 року по 12.02.2018 року в сумі 180 858 грн. 72 коп., суд першої інстанції виходив з його законності та обгрунтованості.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року визнано наказ першого заступника директора підприємства від 23.04.2015 року за №234/0-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 по п.1 ст.40 КЗпП України незаконним та скасовано; поновлено ОСОБА_2 в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаду техніка третього терміналу; стягнуто з ДП «ІМТП» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2015 року по 21.03.2016 року в розмірі 50675,34 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання (а. с .4-8);

-рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року скасовано, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 (а. с. 40-43);

-постановою Верховного Суду від 16.01.2018 року рішення апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року скасовано, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року змінено в частині поновлення на роботі. В іншій частині рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року залишено без змін (а. с. 9-12);

-08 лютого 2018 року, на виконання Постанови Верховного Суду від 16.01.2018 року, відповідачем видано наказ за № 89 про поновлення 27.04.2015 ОСОБА_2 на посаді техніка ДП «МТП Чорноморськ» з 25.042015р. на роботі, з яким її ознайомлено 24.01.2018 року (а. с. 13);

-постановою старшого державного виконавця від 09.02.2018 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №501 /2441 /15ц виданим 05.02.2017 Іллічівським міським судом Одеської області про поновлення ОСОБА_2 на посаді техніка в ДП «ІМТП» (а. с. 50).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 вважала, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 березня 2016 року виконано не своєчасно, адже вона має право на середній заробіток за час вимушеного прогулу від дня винесення судом першої інстанції рішення на її користь до дня ознайомлення із наказом про поновлення на роботі, тобто з 22.03.2016 року до 12.02.2018 року з урахуванням підвищення тарифних ставок з 01.02.2016 року на коефіцієнт 1,35 та з 01.03.2017 року на коефіцієнт 1,11.

Частина 1 ст. 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5 ст. 235 КЗпП України).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Пред'являючи позов та наводячи розрахунок середнього заробітку, який підлягає стягненню, позивач посилався на те, що за час його вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою негайного виконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі мало місце підвищення заробітної плати.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції, установивши той факт, що після ухвалення судом 21 березня 2016 року рішення про поновлення позивача на роботі, відповідач видав наказ про її поновлення на роботі лише 08 лютого 2018 року, а ознайомив позивача з цим наказом 12.02.2018 року, дійшов обґрунтованого висновку про затримку з вини відповідача виконання судового рішення у розумінні ст. 236 КЗпП України, яка передбачає відповідальність, передбачену цією нормою.

Стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період невиконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 180 858 грн 72 коп., суд першої інстанції встановивши, що за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі відбулося підвищення розміру тарифної ставки для працюючих в ДП «Морський порт „Чорноморську" внаслідок чого збільшилася середньоденна заробітна плата врахував це при розрахунку середньої заробітної полати за час затримки виконання судового рішення.

Зокрема, суд першої інстанції визначив період затримки виконання судового рішення з 22.03.22016 року до 12.02.2018 року - дати ознайомлення позивача з наказом роботодавця про поновлення її на роботі.

При розрахунку заборгованості за період затримки виконання судового рішення з 22.03.2016 року до 12.02.2018 року, суд взяв до уваги розмір - середню кількість робочих змін у місяць - 20,18 що становить взагалі 454,96 робочих змін.

Також міським судом враховано середньоденну заробітну плату 279,01 грн. та середньомісячну кількість робочих змін - 20,18, які визначені рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» про поновлення на роботі внаслідок незаконного звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказане рішення суду першої інстанції від 22.03.2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено в силі постановою Верховного Суду від 18.01.2018 року. Тобто Верховний Суд визнав вірним розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який здійснений судом першої інстанції у рішенні від 21.03.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з застосованими міським судом при розрахунку заборгованості по заробітній платі за час затримки виконання рішення суду показниками середньоденної заробітної плати позивача - 279,01 грн. та середньомісячної кількості робочих змін - 20,18.

Міський суд врахував, що:

- з 01.02.2016 року відбулося збільшення тарифних ставок на коефіцієнт 1,35, внаслідок чого середньоденна заробітна плата позивача збільшилася з 279,01 грн. до 376,67 грн. (279,01*1,35). За період з 22.03.2016 року по 28.02.2017 року включно середній заробіток за час затримки виконання рішення становить: 20,18*11 місяців +4 робочи зміни = 85119,89 грн.;

- з 01.03.2017 року відбулося збільшення тарифних ставок на коефіцієнт 1,35, внаслідок чого середньоденна заробітна плата позивача збільшилася з 376,67 грн. до 418,11 грн. (376,67*1,11). За період з 01.03.2017 року по 12.02.2018 року включно середній заробіток за час затримки виконання рішення становить: 20,18*11 місяців +7 робочих змін = 95738,83 грн.;

Оскільки матеріали справи містять докази підтвердження збільшення даного розрахунку щодо підвищення розміру тарифної ставки ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (тепер- ДП «Морський торговельнеий порт «Чорноморськ») з 01.02.2016 року на коефіцієнт 1,35 та з 01.03.2017 року на кофіціент 1,11, судова колегія погоджується з вказаним розрахунком суду першої інстанції, який вирахував підвищений середній заробіток з використанням базових показників середньоденного заробітку позивача та середньомісячної кількості робочих змін, визначених у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року, залишеного в силі постановою Верховного Суду від 18.01.2018 року.

Таким чином, наведений судом розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.03.2016 року до 12.02.2018 року відповідає приписам ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Доводи апеляційної скарги, що до періоду розорахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду не може бути включено період з часу скасування апеляційним судом Одеської області 15.06.2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року і до часу отримання роботодавцем постанови Верховного Суду про скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року і залишення в силі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року і що немає вини роботодавця у негайному невиконанні рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року у зв'язку з невжиттям позивачем активних дій щодо поновлення на роботі (звернення до роботодавця з рішенням суду, звернення до органів ДВ з заявою про примусове виконання) є неспроможними, оскільки обов'язок негайного поновлення позивача на роботі покладено саме на ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (правонаступник ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ»), а посилання на бездіяльність позивача у поновленні на роботі не свідчить про створення нею таким чином перешкод у виконанні роботодавцем судового рішення про поновлення позивача на роботі.

Аналіз правових норм ст. 235, 236 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій.

Відповідач не міг не знати про існування рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року, оскільки представники відповідача брали участь у розгляді справи і в подальшому відповідачем дане рішення було оскаржене в апеляцйному порядку.

Само по собі помилкове скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції, що вбачається з постанови Верховного Суду від 18.01.2018 року, не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку виплатити позивачці середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в тому числі і за час коли судове рішення було помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про невірний розрахунок міським судом середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі не можуть бути взятими до уваги, оскільки наведений судом розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.03.2016 року до 12.02.2018 року відповідає приписам ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, заснований на базових показників середньоденного заробітку позивача та середньомісячної кількості робочих змін, визначених у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2016 року, залишеного в силі постановою Верховного Суду від 18.01.2018 року з урахуванням підвищення розміру тарифної ставки ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (тепер- ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ») з 01.02.2016 року на коефіцієнт 1,35 та з 01.03.2017 року на коефіцієнт 1,11, що було досліджено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляціний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.08.2018 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова