Дата документу 29.11.2018
Справа № 334/6895/18
Провадження № 2/334/3668/18
29 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Баруліної Т.Є.
при секретарі - Сагайдак Г.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати,
20.06.2018 року позивач письмово звернувся до власника підприємства боржника ОСОБА_2 сільської ради з вимогою щодо виплати йому заборгованості, але до сьогоднішнього дня остаточні розрахунки при звільненні не проведені. 02.07.2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 було видано судовий наказ в цивільній справі за № 334/4565/18. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя судовий наказ в цивільній справі за № 334/4565/18 було скасовано за заявою відповідача.
Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просить свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину відсутності суду не повідомив, повідомлень щодо поважності причин відсутності, заяви про слухання справи за відсутністю відповідача та відзиву щодо позову до суду не надходило.
Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що згідно Розпорядження сільського голови з кадрових питань № 59-к від 03.10.2017 року ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Комунального підприємства «Водоканал ОСОБА_2 громади» Запорізького району Запорізької області з 04.10.2017 року, про що зроблено запис у трудовій книжці (а.с.5, 6-7).
04.10.2017 року між ОСОБА_2 сільською радоюЗапорізького району Запорізької області та керівником Комунального підприємства «Водоканал ОСОБА_2 громади» ОСОБА_2 сільради Запорізького району Запорізької області було укладено Контракт №2, за яким ОСОБА_1 призначається на посаду директора КП «Водоканал ОСОБА_2 громади» ОСОБА_2 сільради Запорізького району Запорізької області на строк з 04.10.2017р. по 04.10.2022 року (а.с.8-12).
12.06.2018р. між ОСОБА_2 сільрадою Запорізького району Запорізької області в особі Сільського голови та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Контракту №2, згідно якої в контракті №2 від 04.10.2017року слів: комунального підприємства «Водоканал ОСОБА_2 громади» - вважати комунальне підприємство «Благводсервіс ОСОБА_2 громади». Згідно заяви ОСОБА_1 про звільнення за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, сторони прийшли до згоди про дострокове припинення контракту відповідно до п.п.б п.5.2. контракту за згодою сторін. Пункт 6.1. контракту викласти в наступній редакції:«Цей контракт діє з 04 жовтня 2017 року до 19.06.2018року.» Розрахунки між Власником та Директором здійснюються в день звільнення. Якщо Директор в день звільнення не працював, то зазначені суми виплачуються в наступний день після отримання від Директора вимоги про розрахунок (а.с.18).
Розпорядженням сільського голови з кадрових питань № 99-к від 12.06.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора Комунального підприємства «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» Запорізького району Запорізької області за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпПУ з 19.06.2018 року, про що здійснений запис у трудовій книжці. Головного бухгалтера комунального підприємства зобовязано провести відповідні розрахунки у повному обсязі (а.с.7,17).
20.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 сільського голови із заявою про негайне проведення остаточних розрахунків при звільненні (а.с.24).
22.06.2018р. секретарем Широківської сільради на заяву позивача від 20.06.2018. було надано відповідь за вих. № 01-48/2053, якою йому було повідомлено, що КП «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» не входить в структуру апарату ОСОБА_2 сільської ради. Виконавчий комітет є органом управління майном підприємства, посада директора підприємства також не входить до структури апарату ОСОБА_2 сільської ради, тому його заява не може бути розглянута по суті, оскільки здійснення остаточних розрахунків при звільненні повинно бути проведено між КП «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» та ним безпосередньо (а.с.25).
03.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління держпраці у Запорізькій області із заявою про проведення перевірки щодо порушень директором комунального підприємства ОСОБА_5 трудового законодавства та зобовязати вчинити дії з проведення з ним остаточних розрахунків з урахуванням індексу інфляції та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с.22)
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно з ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд на підставі ст..117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом.
На підтвердження суми заборгованості, позивачем ОСОБА_1 було надано суду Розрахунок суми середньодобової заробітної плати та суми остаточного розрахунку на кожний день затримки, Витяг з Офіційного сайту Пенсійного фонду України щодо нарахувань йому загальної суми заробітної плати (доходу) за період з жовтня 2017 року по червень 2018 року, Відомості розподілу витрат КП «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» та Журнал зарплатних відомостей (а.с.26-33).
Отже, на даний час сума заборгованості щодо заробітної плати складає 19 876,79 грн.
При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.
Згідно ст..18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обовязком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обовязкових платежів.
Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 до КП «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» підлягає частковому задоволенню. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі у розмірі 19 876,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 91 953,75 грн., а всього 111830,54 грн., сума без відрахування обовязкових платежів та зборів.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.
Керуючись ст.43 Конституції України, ст. ст.12-13, 76-81, 82, 141, 268, 280, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 61, 115, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд -
Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благводсервіс ОСОБА_2 громади» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 10.12.2018.

Суддя: Баруліна Т. Є.