Справа № 266/4040/18
Провадження № 2/266/921/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., при секретарі судового засідання Петрухіної Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Маріупольської міської ради, третя особа Департамент з роботи з активами Маріупольської міської ради про визнання права користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2018 позивачі звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, Маріупольської міської ради, третя особа Департамент з роботи з активами Маріупольської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням. У якому просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4 право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 27,6 кв. м. та загальною площею 50,3 кв.м., розташована на першому поверсі та була надана сім'ї з 3 чоловік, позивачам та їх доньці о 1996 р. Азовським морським пароплавством м. Маріуполя, на вселення було видано ордер №007639 від 06.11.1996 р., проте копія ордеру було втрачено житловими органами, про що їй була надана КК «Приморська». На даний час у квартирі фактично мешкають та зареєстровані тільки позивачі. О 2018 р. вони вирішили приватизувати квартиру на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у зв'язку із чим звернулися до департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради. Відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 09.07.2018 р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у приватизації житла за відсутності ордеру на вселення №007639 від 06.11.1996 р. та повідомлено, що для приватизації житла необхідно рішення суду про визнання за позивачами права користування цим житлом. Позивач не може реалізувати своє право на приватизацію житла, без визнання за ним права користування цим житлом в судовому порядку. Тому позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Позивачі у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради у судове засідання не прибув, надав відзив на позов, де зазначив, що просить провести розгляд справи без представника виконавчого комітету та прийняти рішення на розсуд суду відповідно до діючого законодавства. У поясненнях до позовної заяви зазначено, що Рішенням Маріупольської міської ради №74 від 24.09.1998 р. «О передаче на обслуживание и в город скую коммунальную собственность объектов соціального назначения и жилого фонда, находящиеся на балансе орендного предприятия «Азовское морское параходство» будинок по АДРЕСА_1 було передано у міську комунальну власність. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення правила користування жилим приміщенням, утримання жилого будинку і при домової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Звертає увагу на те, що при вирішення спору, пов'язаного з визнанням права користування квартирою треба враховувати: - укладення наймачем договору найму жилого приміщення; - вселення позивача в спірне приміщення в установленому законом порядку; - коло осіб (якщо таке є), які володіють самостійним правом користування спірним житловим приміщенням на момент вселення позивача і їх згода на його вселення; - умови вселення позивачів і користування ними житловим приміщенням, тривалість часу їх проживання у квартирі.

Представник третьої особи Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради у судове засідання не прибув, надав аналогічні виконавчому комітету пояснення до позову, де також зазначив, що просить провести розгляд справи без представника та прийняти рішення на розсуд суду відповідно до діючого законодавства.

Представник відповідача Маріупольської міської ради повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з'явився, відзив не подав.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно копії рішення Маріупольської міської ради від 24.09.98 р. №94 «О передаче на обслуживание и в город скую коммунальную собственность объектов соціального назначения и жилого фонда, находящиеся на балансе орендного предприятия «Азовское морское параходство» будинок АДРЕСА_1 переданий до Міської комунальної власності ( а.с. 46-47).

З копії особового рахунку №3046 виданого КК «Приморська» 04.06.2018 р. вбачається, що квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, яка є двокімнатною, житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 50,3 кв.м. на підставі ордеру №007639 від 06.11.96 р. є ОСОБА_1, окрім останньої в квартирі зареєстровано також чоловік ОСОБА_4 (а.с.29).

При цьому з довідки виданої КК «Приморська» вбачається, що ордер №007639 від 06.11.96 р. не зберігся ( а.с. 26).

З довідки про склад сім'ї виданої КК «Приморська» у квартирі АДРЕСА_1, яка складається з 2 кімнат, житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 50,3 кв.м. зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 з 16.04.1997 р. ( а.с. 17).

Згідно інформаційної наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММР від 11.07.2018 №21-126-947, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4 з 16.04.1997 року по теперішній час.

Згідно з нормами ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер. Ордер на вселення у жиле приміщення може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно ч.1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було укладено з ККП КК «Приморська» договір на надання послуг по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 від 27.04.2016 р. ( а.с. 14-16).

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

З метою приватизації житлового приміщення 19.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до органу приватизації з заявою про переоформлення передачі у власність квартири, однак отримала відмову у здійсненні приватизації у зв'язку з відсутністю ордера на зазначену квартиру, листом № Я-10024-1.1.2/08 від 09.07.2018 року (а.с.36).

Правомірність вселення та проживання позивачів у квартирі АДРЕСА_1 підтверджено наявними у справі документами та не заперечувалось відповідачами.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, письмові пояснення відповідача, суд приходить до висновку, що позивачі користується жилим приміщенням наданим їй на підставі ордеру №007639 від 01.11.1996 р., а саме квартирою АДРЕСА_1 тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_4 право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.3,10,11,76-81,89,229,258-259,263-265,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Маріупольської міської ради, третя особа Департамент з роботи з активами Маріупольської міської ради про визнання права користування квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІН НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1) право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.