Справа № 351/101/18
Провадження № 22-ц/779/643/2018
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду, ухвалене суддею Калиновським М.М. 29 березня 2018 року в м. Снятин, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди за невиконання постанови суду щодо доплати до пенсії, -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що постановою Снятинського районного суду від 20.05.2011 року було визнано незаконною відмову управління ПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо нездійснення перерахунку та невиплати йому доплати як непрацюючому пенсіонеру за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнано за ним право на проведення перерахунку доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати; зобов'язано управління ПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплату йому доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону з 19.10.2010 року по 20.05.2011 року включно з урахуванням проведених виплат; зобов'язано управління ПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплату йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, згідно ст. 51 вищевказаного Закону в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19.10.2010 року по 20.05.2011 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 року постанову Снятинського районного суду від 20.05.2011 року залишено без змін.

05.03.2015 року ним подано заяву до управління ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, в якій він просив прийняти до виконання постанову Снятинського районного суду від 20.05.2011 року, на що отримав повідомлення про внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, в порядку «першої черги» задоволення вимог заявників, згідно Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, зазначає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України»). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою.

Щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом, прийняті органами державної виконавчої служби виконавчі документи та рішення суду передаються органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості за ними. Про передачу рішення заявнику надсилається повідомлення із зазначенням реквізитів акта приймання-передавання.

Однак, йому, як заявнику, жодного повідомлення про передачу рішення із зазначенням реквізитів акта приймання-передавання не надсилалось.

Згідно відповіді Державної казначейської служби України від 01.06.2017 року на його заяву станом на 29.05.2017 року виконавчі документи щодо стягнення коштів на його користь до органів Казначейства не надходили.

Він неодноразово звертався зі скаргами та заявами до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та до Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, однак, до цього часу належних йому коштів не отримав.

Вважає таку бездіяльність ОСОБА_3 ДВС ГУЮ неправомірною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що тривала бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, яка проявилась в переживаннях, перенесенні ним психологічного стресу, у втраті душевного спокою, порушенні сну та погіршенні стану здоров'я.

Просить стягнути з ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Снятинського районного суду від 29 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди за невиконання постанови суду щодо доплати до пенсії відмовлено в повному обсязі.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає його таким, що ухвалене з неповним зясуванням усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, врегульований постановою КМ України від 03.09.2014 року №440.

Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги порушення відповідачем вимог даної постанови та зволікання з передачею рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним направлялися повторні запити до УПФ України у Снятинському районі у звязку з неналежним оформленням документів.

З часу його звернення із заявою до ОСОБА_3 ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області про прийняття до виконання постанови суду до моменту її передачі ГУДКСУ в Івано-Франківській області минуло більше двох років, чим було порушене його право на вчасне отримання доплати до пенсії.

На його думку, таке тривале невиконання рішення суду мало місце саме з вини відповідача, а матеріалами справи доведено зв'язок між моральними стражданнями позивача та вказаною бездіяльністю ОСОБА_3 ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області.

Тому просить скасувати рішення Снятинського районного суду від 29 березня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області подало до суду відзив на дану апеляційну скаргу, в якому зазначили, що ними у встановленому порядку було внесено постанову Снятинського районного суду від 20.05.2011 року до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та направлено копію постанови до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Снятинському районі. У звязку з ти, що ОСОБА_3 ПФУ подана неналежно оформлена довідка (відсутня печатка), вони неодноразово направляли повторні запити. В ІІ кварталі 2017 року пакет документів був переданий до Головного управління Державної Казначейської служби України в Івано-Франківській області. Вважають безпідставним посилання заявника на Закон України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про державну виконавчу службу», оскільки виконання даного рішення здійснюється відповідно до постанови КМ України від 03.09.2014 року №440. Також вважають, що апелянтом не доведено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, спричинених відповідачем, наявності причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_3 ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області та наслідками, зазначеними в апеляційній скарзі. Просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обовязків.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт невиконання відповідачем постанови Снятинського районного суду та факт його бездіяльності щодо передачі виконавчих документів органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості за ними, а також, що працівниками ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не допущено порушення прав позивача та спричинення йому моральної шкоди.

Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з тиками висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (ч. 1 ст. 14 ЦПК України).

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка поширює свою дію і на стадію виконання судового рішення, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними визначений Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року №440.

Так, згідно п.п. 5-7, 9 даного Порядку (в редакції, яка діяла з 23.09.2014 року) зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби. Відповідальна особа визначається керівником органу державної виконавчої служби.

Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр).

Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов'язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено.

Відповідно до п.п. 13-15, 17 Порядку передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом. До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом. Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи. До рішень зобов'язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання. Відповідальна особа не пізніше наступного робочого дня з дня затвердження акта приймання-передавання надсилає заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про передачу рішення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, із зазначенням реквізитів акта приймання-передавання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_4 Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Так, за ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_4 Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною ОСОБА_4 Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_4 Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною ОСОБА_4 Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, ОСОБА_4 Крим або орган місцевого самоврядування.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» №202/98-ВР від 24.03.1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно вимог ст. 25, п. 9 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної ОСОБА_4 Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною ОСОБА_4 Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо для відшкодування такої шкоди необхідні додаткові кошти понад обсяг бюджетних призначень, в установленому законодавством порядку подаються відповідні пропозиції щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) та/або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (місцевого бюджету).

Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 1, підп. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно з пунктом 3 даного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року у справі №6-3014цс16.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 25, п. 9 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, п. 3, пп. 2 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 року №845, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Снятинського районного суду від 20.05.2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до управління ПФУ в Снятинському районі про визнання права на проведення перерахунку доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Визнано незаконною відмову ОСОБА_3 ПФУ в Снятинському районі щодо нездійснення ОСОБА_2 перерахунку та невиплати доплати, як непрацюючому пенсіонеру, за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ч. 2 ст. 39, ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнано за ОСОБА_2 право на проведення перерахунку доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону у розмірі однієї мінімальної заробітної плати; зобов'язано управління ПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплату йому доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону з 19.10.2010 року по 20.05.2011 року включно з урахуванням проведених виплат; зобов'язано управління ПФУ в Снятинському районі провести перерахунок та виплату йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, згідно ст. 51 вищевказаного Закону в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 19.10.2010 року по 20.05.2011 року включно, з урахуванням проведених виплат (а.с. 9-10).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2012 року постанову Снятинського районного суду від 20.05.2011 року залишено без змін (а.с. 11-14).

05.03.2015 року позивач звернувся із заявою до ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з приводу прийняття постанови Снятинського районного суду від 20.05.2011 року до виконання (а.с. 15).

Як вбачається з листа ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №04-17/1601/52 від 30.03.2015 року, УПФ України в Снятинському районі та позивача було повідомлено про внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, в порядку «першої черги» задоволення вимог заявників, згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440. УПФ України в Снятинському районі направлено копію рішення Снятинського районного суду від 20.05.2011 року та зобов'язано у відповідності до п. 10 Постанови №440 повідомити управління ДВС про виконання рішення суду (часткове виконання, невиконання), а також здійснення нарахування відповідно з рішенням суду протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою (а.с. 16).

Встановлено також, що позивач неодноразово звертався із заявами до ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та Державної Казначейської служби України з приводу виконання постанови Снятинського районного суду від 20.05.2011 року (а.с. 18-19, 21-22, 25, 28).

01.06.2017 року Державною казначейською службою України на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення №5-13/3399-8986 за результатами розгляду його заяви від 17.05.2017 року, із якого вбачається, що за інформацією, наданою Головним управлінням Державної казначейської служби в Івано-Франківській області, станом на 29.05.2017 року виконавчі документи щодо стягнення коштів на його користь до органів Казначейства не надходили (а.с. 20).

ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №1241 від 16.06.2017 року позивача повідомлено, що управлінням 16.06.2017 року було повторно направлено до УПФ України в Снятинському районі копію постанови Снятинського районного суду від 20.05.2011 року для отримання довідки щодо суми нарахованих позивачу коштів. Також зазначено, що вказана постанова разом з довідкою УПФ України в Снятинському районі будуть передані до Казначейства на початку липня 2017 року (а.с. 24).

Згідно відповіді ОСОБА_3 ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №04-20/1615 від 11.08.2017 року постанова Снятинського районного суду від 20.05.2011 року разом із довідкою, отриманою з ОСОБА_3 ПФУ в Снятинському районі, передані до Головного державного казначейства в Івано-Франківській області ІІ кварталу 2017 року (а.с. 26-27).

Із відповіді Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області №12-12/1615-4028 від 01.09.2017 року вбачається, що постанова Снятинського районного суду від 20.05.2011 року передана управлінням ДВС ГУЮ в Івано-Франківській області до ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області актами приймання-передачі від 01.08.2017 року. Згідно довідки Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 16.07.2015 року №66 про здійснення нарахування на виконання рішення суду на користь ОСОБА_2 нараховано 8689,44 грн. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за черговістю надходження рішень суду на виконання (а.с. 29-30).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Разом з тим, під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не заявляв клопотання про залучення співвідповідачем Державної казначейської служби України.

Однак, суд першої інстанції не встановив даних фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив субєктний склад сторін спору.

З огляду на наведені обставини справи та норми права, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалене рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 29 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення моральної шкоди за невиконання постанови суду щодо доплати до пенсії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.06.2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_5