У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Бота О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛУМ» до ОСОБА_3, третя особа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 92,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Солум». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 липня 2012 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна, яке належало ОСОБА_3, а саме двокімнатна квартира, загальною площею 92,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Переможцем торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛУМ». 01.08.2012 державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області складено акт про реалізацію предмета іпотеки. На підставі вищевказаного акту, 03.12.2012 ТОВ «Солум» видано свідоцтво №903 від 03.12.2012 про право власності на майно, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 06.12.2012 за № 36588234 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2013 за № 156620.

При оформлені права власності на нерухоме майно позивач довідався, що 18 березня 2011 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів, вчинених організованими групами, злочинами організаціями СУ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_4 по кримінальній справі №1129009 у відношенні ОСОБА_5, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 191 ч.5 КК України, накладено арешт на куплену квартиру, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач звертався до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про зняття арешту з майна, на що було надано відповідь, що дане питання буде вирішено під час ухвалення вироку у кримінальному провадженні.

Зазначає, що позивач не був ані підозрюваним ані обвинуваченим у кримінальній справі № 308/4209/13-к, в рамках якої накладено арешт на нерухоме майно. Так саме й відповідач не була ні підозрюваною, ні обвинуваченою, а тому ні позивач, ні відповідач не мали права звертатися в рамках розгляду кримінальної справи про зняття арешту з майна.

11 червня 2015 року Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області у кримінальній справі №308/4209/13-к винесено вирок, яким засуджено ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та зокрема визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України та призначено відповідне покарання, в тому числі з конфіскацією всього майна, що належить їм на праві власності. Питання щодо арешту нерухомого майна відповідача у вказаному вироку не вирішено.

Крім того, позивач в лютому 2015 року звертався з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту в порядку господарського судочинства. За результатами розгляду даного спору господарським судом, провадження у справі було припинено, у звязку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зазначає, що право власності на нерухоме майно набуте позивачем у визначений законом спосіб. Накладений арешт обмежує права позивача, як власника нерухомого майна на розпорядження належним йому майном.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з наведених в ньому підстав. Зазначила, що дане питання повинне вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки господарський суд зазначив, що даний спір повинен вирішуватися судом загальної юрисдикції. Крім того, дане питання було вирішено при постановленні вироку, а позивач не є стороною кримінального провадження.

В судове засідання відповідач повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судовому засіданні представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог, разом з тим зазначив, що на його думку дане питання повинно вирішуватися в порядку кримінального провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_4 від 18 березня 2011 року накладено арешт на квартиру №4, що в будинку №18 по вул. Корятовича в м.Ужгороді, що зареєстрована за ОСОБА_7.

Інформація щодо накладеного арешту також відображена в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №106016850.

Як вбачається з акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 01 серпня 2012 року, реалізовано предмет іпотеки , а саме квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл.. Корятовича, 18/4 (номер лоту 4).

Приватним нотаріусом 03.12.2012 видано свідоцтво на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, яким посвідчено, що позивачу належить на праві власності майно, що складається з квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, площа КорятовичаАДРЕСА_3, правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу.

Як вбачається з ОСОБА_4 про Державну реєстрацію прав №36588234 та ОСОБА_4 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156620, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником квартири за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, площа Корятовича, 18/4 є ТОВ «Солум».

22 січня 2015 року позивач звернувся в межах кримінального провадження про скасування арешту, на що останньому було надано відповідь, що дане питання буде вирішено під час ухвалення вироку.

25.04.2016 року рішенням Господарського суду Закарпатської області у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про звільнення майна з під-арешту, позовні вимоги задовольнив, звільнив з-під арешту, накладеного постановою ст.слідчого відділу розслідування злочинів, учинених організованими групами, злочини організаціями СУ УМВС України в Закарпатській області від 18.03.2011 року, майно, а саме квартиру, загальною площею 92,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Солум».

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 червня 2016 року, рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.04.2016 скасовано, провадження у справі припинено.

Як було встановлено в ході розгляду справи, оскаржуваний позивачем арешт на нерухоме майно був накладений в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191 КК України з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Як розяснено в п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як розяснено в п.4 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990р. «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов'язаних із виконанням вироків» у порядку, передбаченому КПК , суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: в тому числі про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдовувального вироку чи відмову у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

У тому випадку, якщо вироком суду дане питання не вирішене, та при виконанні вироку виникають певні сумніви і протиріччя, виникає право на звернення до суду з заявою щодо вирішення такого питання в порядку виконання вироку та скасування заходів забезпечення у кримінальному процесі, а саме скасування постанови про накладення арешту на майно відповідно до ст. 409 КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого, арешт накладався саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, передбачений ст. 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Крім того, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення за кримінальним провадженням, яким закінчується судовий розгляд, вирішує й питання про скасування арешту майна.

Питання про арешт на майно, накладений в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і на даний час не направленого до суду, вирішується слідчим (ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року).

Зважаючи на викладене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках такого провадження, а оцінка відповідності дій слідчого при проведенні слідчих дій, зокрема законності накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), а якщо провадження по такій справі було відкрите, суд на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закриває провадження.

Зважаючи на наведені положення, провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1,259,352,354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛУМ» до ОСОБА_3, третя особа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про зняття арешту з майна закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8