Пров. №2/766/4132/18
29 травня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Хайдарової І.О.,
секретар Сікорська Я.А.,
розглянувши в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що йому належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є колишнім співвласником будинку та у ньому не проживає, власних речей не має. За п. 11 договору купівлі-продажу від 16.02.2016 р. відповідач був зобов'язаний знятись з реєстраційного обліку в строк до 16.03.2016 р., проте, станом на день звернення із позовом до суду вказане не виконав, що створює перешкоди у розпорядженні майном.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказа, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу від 16.02.2016 р., зареєстрованим у реєстрі за №58; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №53355749 від 16.02.2016 р.
Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.02.2016 р., укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був зобов'язаний знятись з реєстраційного обліку в строк до 16 березня 2016 року.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач був зобов'язаний знятись з реєстраційного обліку, однак вказаного не виконав, крім того, майно та речі відповідача в житловому будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.
Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з лютого 2016 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 258, 259, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, який народився 30.03.1962 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СуддяІ. О. Хайдарова