Справа №461/2128/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Збожній О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 9927,70 грн., покликаючись на те, що 10.03.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KF032838-AN, згідно якого останній отримав кредит в сумі 10 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення 09.03.2020 року та сплатою за користування кредитом 0,01% річних, а також зобовязався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак, відповідач не виконує свої зобовязання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 13.03.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 9927,70 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, згідно якого позов підтримує та просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином, з дотриманням вимог ст.128 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності, з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.03.2017 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KF032838-AN, згідно якого останній отримав кредит в сумі 10 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення 09.03.2020 року та сплатою за користування кредитом 0,01% річних, а також зобовязався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом /а.с.7/.

Пунктом 5.1.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; сума простроченої заборгованості за кредитним договором перевищує розмір кредиту більш як на десять відсотків; надання позичальником недостовірних даних в банк при оформленні кредиту.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобовязання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед ПАТ «ВіЕс Банк» по договору №KF032838-AN від 10.03.2017р., яка згідно розрахунку заборгованості /а.с.6/ станом на 13.03.2018 року становить 9927,70 грн., що включає в себе:

-8377,41 гривень заборгованості по кредиту;

-0,27 гривень заборгованість по відсотках;

-1400,00 гривень - заборгованість по комісії.

Пунктом 8.2. кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Також, з матеріалів справи видно, що позивач 03.10.2017 року направляв відповідачу вимогу про усунення допущених порушень /а.с.9/, однак останній належним чином не відреагував та зобовязань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у ОСОБА_2 наявна заборгованість по кредитному договору №KF032838-AN від 10.03.2017р., відповідач в судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задоволити.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено 1762,00 грн. судового збору, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №KF032838-AN від 10.03.2017р. в сумі 9927 (девять тисяч девятсот двадцять сім) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.