Справа № 457/787/18
провадження №2/457/294/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Марчука В.І.

при секретарі Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником нежитлової будівлі площею 575,8 м2 , що знаходиться у АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 21.10.2010 року. Вказана будівля розміщена на земельній ділянці площею 0.0351 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить позивачці на праві власності. У 2016 році позивачкою було розпочато реконструкцію даної будівлі із прибудовою, що потягло за собою збільшення площі будівлі. Прибудова допоміжних приміщень, яка була здійснена, займала земельну ділянку, яка не належала ОСОБА_2 на праві власності, чи праві землекористування, а відносилась до земель Трускавецької міської ради, не наданих у користування. Дана обставина стала причиною того, що реконструкція будівлі із прибудовою здійснювалась без оформлених відповідно до законодавства дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт. З метою приведення дій позивачки у відповідність до законодавства України та недопущення порушення прав та інтересів інших осіб, ОСОБА_2 звернулась до Трускавецької міської ради із заявою про надання їй у користування земельної ділянки, необхідної для здійснення реконструкції та обслуговування нежитлової будівлі. Трускавецька міська рада своїм рішенням №633 від 13 вересня 2017 року надала ОСОБА_2 у користування на умовах оренди терміном на три роки земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 0,0122 га по вул. Бориславській, 8 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок земель Трускавецької міської ради, не наданих у власність чи користування. На підставі даного рішення 30 жовтня 2017 року між позивачкою та Трускавецькою міською радою було укладено Договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Після проведення реконструкції площа будівлі збільшилась і складає 889,5м2. Про це свідчать дані, які містяться у технічному паспорті будівлі. Нежитлова будівля розміщена на двох земельних ділянках, а саме: на земельній ділянці площею 0.0351га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить позивачці на праві власності та на земельній ділянці площею 0,0122 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить останній на праві користування відповідно до Договору оренди землі від 30.10.2017р. На даний момент реконструкція будівлі із прибудовою завершена і об'єкт готовий до експлуатації. Проте, позивачка не може здійснити введення об'єкта в експлуатацію та реєстрацію права власності відповідно до чинного законодавства України в силу тих обставин, що така реконструкція була проведена без належно затвердженого проекту і відповідно без дозволу на початок виконання будівельних робіт. Саме тому в позивачки виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Представником відповідача виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник Трускавецької міської ради в судове засідання не з'явилася та не повідомила причини своєї неявки, однак суд вважає за можливе проводити справу за відсутності представника відповідача, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які висвітлюють права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках..

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить нежитлова будівля площею 575,8 м2 , що знаходиться у АДРЕСА_1, підтвердженням чого є Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 від 21.10.2010 року.

Вказана будівля розміщена на земельній ділянці площею 0.0351 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить позивачці на праві власності, підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У 2016 році позивачкою було розпочато реконструкцію даної будівлі із прибудовою, що потягло за собою збільшення площі будівлі. Прибудова допоміжних приміщень, яка була здійснена, займала земельну ділянку, яка не належала ОСОБА_2 на праві власності, чи праві землекористування, а відносилась до земель Трускавецької міської ради, не наданих у користування. Дана обставина стала причиною того, що реконструкція будівлі із прибудовою здійснювалась без оформлених відповідно до законодавства дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт. З метою приведення дій позивачки у відповідність до законодавства України та недопущення порушення прав та інтересів інших осіб, ОСОБА_2 звернулась до Трускавецької міської ради із заявою про надання їй у користування земельної ділянки, необхідної для здійснення реконструкції та обслуговування нежитлової будівлі.

Трускавецька міська рада своїм рішенням №633 від 13 вересня 2017 року надала ОСОБА_2 у користування на умовах оренди терміном на три роки земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 0,0122 га по вул. Бориславській, 8 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок земель Трускавецької міської ради, не наданих у власність чи користування, підтвердженням чого є рішення Трускавецької міської ради Львівської області №633 від 13.09.2017.

На підставі даного рішення, 30 жовтня 2017 року між позивачкою та Трускавецькою міською радою було укладено Договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка.

Після проведення реконструкції площа будівлі збільшилась і складає 889,5м2. Про це свідчать дані, які містяться у технічному паспорті будівлі. Нежитлова будівля розміщена на двох земельних ділянках, а саме: на земельній ділянці площею 0.0351га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить позивачці на праві власності та на земельній ділянці площею 0,0122 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить останній на праві користування відповідно до Договору оренди землі від 30.10.2017р.

Дана реконструкція була проведена без належно затвердженого проекту і відповідно без дозволу на початок виконання будівельних робіт, а отже являється самовільною.

Згідно ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Зокрема, згідно із нормою частини 5 статті 376 ЦК України, яка регламентує порядок визнання права власності на майно, що виникло внаслідок самочинного будівництва, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі за текстом Постанова №6) вказано:

Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Порядок забудови земельних ділянок регулюється нормами Закону «Про регулювання містобудівної діяльності». Зокрема право на виконання підготовчих і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

ОСОБА_2 дійсно здійснила реконструкцію будівлі без дозволу на початок будівельних робіт (декларації), а отже самочинно.

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Разом з тим, позивачка, здійснюючи самочинне будівництво, не порушила прав та інтересів інших осіб, що стверджується Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту, проведеного експертом Кархут Ігорем Івановичем. В зазначеному звіті експерт зробив висновок, що за результатами проведення технічного обстеження, встановлено відповідність нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 вимогам державних будівельних норм і правил та підтверджено можливість або готовність вказаного об'єкта до експлуатації.

Пункт 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) передбачає, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що незаборонені законом, зокрема із правочинів, ч. 2 цієї статті, передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Беручи до уваги вищенаведене, зокрема те, що самочинне будівництво спірного нерухомого майна здійснено без порушення будівельних і технічних норм, а також те, що судом не здобуто доказів того, що таке будівництво суперечить суспільним інтересам чи порушує права інших осіб та що таким будівництвом порушені санітарно-технічні вимоги чи правила експлуатації, суд не вбачає перешкод для задоволення позову, а вважає, що є достатньо підстав для задоволення такого і визнання за позивачем права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю площею 889,5м2 за адресою: АДРЕСА_1, яка розміщена на земельній ділянці площею 0.0351 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та на земельній ділянці площею 0,0122 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук