Справа № 697/1580/18
Провадження № 2/697/654/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 13.03.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 було укладено Договір № 0111-2502-0039 добровільного страхування транспортного засобу, (далі - договір страхування), відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб страхувальника - легковий автомобіль НОМЕР_1 (далі -застрахований автомобіль). 19.01.2017 в м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2. 08.11.2017 Соснівським районним судом м. Черкаси винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним в порушенні ПДР України і здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В постанові зазначено, що його вина підтверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями та рапортом інспектора поліції.

Відповідно до звіту ТОВ «Юніверсал-Асістанс» №7032 від 27.02.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіль НОМЕР_1 завданого в результаті ДТП становить 43947,01 грн. 17.03.2017 платіжним дорученням №7493 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18902,34 грн. Таким чином, борг відповідача перед ОСОБА_4 «СК «Український страховий стандарт» складає 18902,34 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 «СК «Український страховий стандарт» грошові кошти в розмірі 18902,34 грн. та судові витрати, понесені при сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

У судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 12.12.2017 не зявилася, надала до суду клопотання (а.с.64,65) про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позов (а.с.62,63,125), відповідно до якого пояснив, що на підставі страхового полісу АЕ 8060757 він застрахував свою відповідальність перед третіми особами, у тому числі, про відшкодування матеріальних збитків у розмірі до 50000,00 грн. у СК «Глобус». Вважає, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. У звязку з тим, що він вчасно звернувся до свого страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, вимоги позивача не перевищують ліміт відповідальності його страховика, вважає, що позивач має предявляти регресні вимоги до його страховика (СК «Глобус»), а не до нього, оскільки він застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім того, його страховик уже здійснював виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3 У задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ТДВ СТДВ «Глобус» - ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності №0118-58 від 27.07.2018 (а.с.120) в судове засідання не зявився, до суду надав телефонограму (а.с.128) про розгляд справи за відсутності представника.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

16.08.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.09.2018.

11.09.2018 ухвалою суду витребувано докази по справі.

23.10.2018 ухвалою суду залишено без задоволення клопотання відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, судовий розгляд відкладено на 20.11.2018.

Ухвалою суду від 20.11.2018 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача ТДВ СТДВ «Глобус».

В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За приписами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що 19.01.2017 в м. Черкаси по вул. Благовісна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 та транспортного засобу «Geely», д.н.з. НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №905181 від 31.01.2017 (а.с.5,6).

З постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.11.2017 (а.с.7) вбачається, що 19.01.2017 о 13 год. 00 хв. в м. Черкаси по вул. Благовісна ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_5, перед поворотом ліворуч на вулицю Святотроїцька, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, та скоїв зіткнення з Geely, д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, що, зокрема, також підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №142862 (а.с.126).

Постановою провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з пропуском 3-х місячного терміну накладення стягнення (а.с.7).

З тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав, його вина підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями, рапортом інспектора поліції.

Ненакладення стягнення на відповідача ОСОБА_2 не свідчить про відсутність страхового випадку, крім того, позивачем не ставиться під сумнів його настання.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави № 0111-2502-0039 від 13.03.2014 та додаткової угоди №1 до Договору добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави № 0111-2502-0039 від 13.03.2014 (а.с.13-22), позивачем застраховано транспортний засіб - легковий автомобіль Geely, реєстраційний номер НОМЕР_6, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 933398 (а.с.23) належить ОСОБА_3 Строк дії договору з 13.03.2014 по 13.03.2019.

З повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового (а.с.10) вбачається, що до свого страховика ОСОБА_4 «СК «Український Страховий Стандарт», ОСОБА_3 звернувся 20.01.2017, а з заявою на виплату страхового відшкодування у звязку з настанням страхового випадку 06.02.2017 (а.с.12).

Відповідно до звіту №7032 від 27.02.2017 про оцінку колісного транспортного засобу та висновку про вартість майна виконаних ФОП «ОСОБА_7В.» на замовлення ТОВ «Юніверсал Асістанс» (а.с.25-49) вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Geely Emgrand 7», д.н.з. НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 43947,01 грн.

27.02.2017 позивачем затверджено розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту №7648 від 07.03.2017 (а.с.8), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Geely Emgrand 7», д.н.з. НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 30698,29 грн., а сума страхового відшкодування 18902,34 грн.

17.03.2017 за платіжним дорученням №7493 позивачем ОСОБА_4 «СК «Український страховий стандарт» здійснено виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 18902,34 грн.

Згідно статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В судовому засіданні судом встановлено, що учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань: договірне зобов'язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов'язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов'язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач ОСОБА_4 «СК «Український страховий стандарт» при зверненні до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи зазначені вимоги на обґрунтування своїх доводів застосовував, як статтю 993 ЦК України, так і статтю 27 Закону України «Про страхування».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої, майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 18902,34 грн.

Регрес це право зворотної вимоги страховика до особи, яка є винною у спричиненні шкоди. Важливим моментом є те, що страховик може реалізувати право регресу виключно після виплати ним страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі й тільки в межах цього відшкодування. Страхова компанія має право стягнути з особи суму виплаченого страхового відшкодування у разі, якщо цю особу було визнано винною у встановленому законом порядку судом (ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, у таких випадках:

якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вживав алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі;

якщо ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу чинним вимогам Правил дорожнього руху;

якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування;

якщо він не повідомив страховика у визначені законом строки (не невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди потрібно письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого автомобіля й пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу). Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Вказаний перелік обставин, за яких страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, є вичерпний.

Страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором майнового страхування, не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду.

В даному випадку регресні зобовязання не виникають, а існує перехід права вимоги від потерпілого до страхової компанії (суброгація).

Судом встановлено, що на час скоєння ДТП 19.01.2017, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_7 була застрахована у ТДВ СТДВ «Глобус» на підставі полісу №АЕ/8060757, строк дії якого становив з 17.03.2016 по 16.03.2017 включно (а.с.96).

Відповідно вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 200000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи 0 грн.

З письмового пояснення ТДВ СТДВ «Глобус» від 10.10.02018 (а.с.95) вбачається, що на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 20.01.2017 потерпілий ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії відповідача ТДВ СТДВ «Глобус» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи, по що надав письмове пояснення та ксерокопії наявних документів про ДТП.

23.01.2017 до ТДВ СТДВ «Глобус» звернувся ОСОБА_2 з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника, надав письмове пояснення про обставини справи.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ремонтної калькуляції №ЦВ-1435 від 06.02.2018, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Geely», д.н.з. НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 38,343% складає 29729,36 грн.

Згідно заяви потерпілої особи ОСОБА_3 від 27.11.2017 (а.с.97) останній отримав страхове відшкодування від СК «УСС» у сумі 18902,33 грн.

07.05.2018 ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 10826,92 грн. (з розрахунку 29729,26 грн.-18902,33 грн.-0,00 грн. (франшизи)=10826,92 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5853 (а.с.99).

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

ОСОБА_8 Верховного Суду в своїй постанові від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц) дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

В даному випадку третя особа як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право третя особа могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Таким чином, суб'єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача, оскільки позивач не звертався до третьої особи із заявою про сплату страхового відшкодування у порядку регресу та не отримав її відмову.

Крім того, ОСОБА_8 Верховного Суду в згаданій вище постанові вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, ОСОБА_8 Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ТДВ СТДВ «Глобус», загальна сума страхового відшкодування не перевищує встановленого ліміту відповідальності, та доказів відмови ТДВ СТДВ «Глобус» у відшкодуванні шкоди позивачу суду надано не було, суд вважає, що питання стягнення цього страхового відшкодування повинно вирішуватися між позивачем та третьою особою, а тому позов до відповідача на даний час є передчасним та необґрунтованим, в звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

У звязку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.979,980,993,1166,1187,1188,1191, 1194 ЦК України, ст.ст.4,76-81,141,263,265,354 ЦПК України, ст.ст.8,16,27 Закону України «Про страхування», ст.ст.22,29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий О . М . Льон