Справа № 645/3235/17
Провадження № 2/645/268/18

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2018 року м. Харків
Фрунз енський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
секретарі судового засідання - Росада І.І., Новицька Я.В.,Савченко В.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 33 144 грн. 14 коп., та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 640,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25 січня 2017 року близько 15 год. 10 хв. сталася ДТП за участю ОСОБА_3, який керував транспортним засобом ГАЗ 3202, номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_2, яка керувала транспортним засобом «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_2.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі щодо нього закрито.
Апеляційний суд Харківської області своєю постановою 25 квітня 2017 року визнав ОСОБА_3 винним за ст. 124 КУпАП та наклав на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
Однак, позивач зазначає, що витратила на відновлення свого автомобіля «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_2 - 87 136,14 грн., на підтвердження чого надає відповідні документи.
Також позивач зазначила, що ДТП завдавало їй великі душевні страждання, у звязку з перенесенням великого нервового шоку, її активність в перші дні після ДТП була дуже обмежена. Через те, що майну ОСОБА_2 була завдана шкода, вона відчувала сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність. У позивача виникла необхідність докладати додаткових зусиль по відновленню звичного способу життя.
Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 33 144,14 грн. та моральної шкоди у сумі 15 000 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що моральна шкода, яка була завдана позивачу полягає у перенесеному стресі, у зв»язку з чим вона проходила лікування, позивач не могла користуватись автомобілем, у неї не було грошей на проведення ремонту. Також відповідач не визнавав своєї провини у ДТП, що також спричиняло моральні страждання.
ОСОБА_3, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.
Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 25 січня 2017 року близько 15 годин 10 хвилин у місті Харкові, керував автомобілем «ГАЗ 33021014», номерний знак НОМЕР_3, по вул. Балакірєва, 27, перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року ОСОБА_3 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 року скасовано, визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
Автомобіль «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 139999.
Звітом № 44/01/17 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 04 лютого 2017 року ФОП ОСОБА_4 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобілю «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, з урахуванням фізичного зносу становить 53 992,00 грн.
Згідно листа ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за вих. № 0174.609.17.01.01-0352.05 від 22 травня 2017 року, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було розглянуто справу щодо пошкодження автомобіля ОСОБА_2 марки «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, та прийнято рішення про проведення ОСОБА_2 виплати страхового відшкодування у розмірі 53 992,00 грн., відшкодування буде перераховане 29 травня 2017 року, згідно розрахунку страхового відшкодування (а.с.8-10).
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0174.609.17.01.01, 25 січня 2017 року предметом страхування «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_3, була завдана шкода майну третіх осіб, вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 53 992,00 грн., джерело звіт № 44/01/17 від 04 лютого 2017 року ФОП ОСОБА_4.
Отримання зазначеної суми страхового відшкодування позивачем було підтверджено в судовому засіданні представником позивача.
З рахунку-заказу № СЗк-002023 (акт виконаних робіт) від 04 березня 2017 року вбачається, що вартість виконаних робіт та використаних матеріалів та запчастин, витрачених на ремонт автомобілю марки «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, становить 79 641,14 грн.. Вказана сума була сплачена ОСОБА_2 04 березня 2017 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № КОр-000162. (а.с.11)
З рахунку-заказу № СЗк-021697 (акт виконаних робіт) від 09 березня 2017 року вбачається, що вартість виконаних робіт та використаних матеріалів та запчастин, витрачених на ремонт автомобілю марки «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, становить 5000,00 грн.. На даному рахунку-заказу встановлена відмітка про сплату 4000 гривень, квитанція про сплату суду не була надана. (а.с.12)
З рахунку-заказу № СЗк-021813 (акт виконаних робіт) від 15 березня 2017 року вбачається, що вартість виконаних робіт та використаних матеріалів та запчастин, витрачених на ремонт автомобілю марки «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, становить 995,00 грн. На даному рахунку-заказу встановлена відмітка про сплату 995 гривень, квитанція про сплату суду не була надана. (а.с.13)
Також позивач просила стягнути кошти за придбаний акумулятор на суму 1 500,00 грн..
Всього, як зазначила ОСОБА_2 в позові, нею витрачено на ремонт автомобілю марки «Nissan Tilda», номерний знак НОМЕР_4, грошових коштів у сумі 87 136,14 грн.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)
При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)
Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).
Пунктом 14 Постанови передбачено, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.
Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Суд не погоджується із стягненням витрат в розмірі 1500 грн. на придбання акумулятора, а також із витратами в розмірі 4000 грн. та 995 грн., які просить стягнути із відповідача позивач, так як в судовому засіданні було встановлено, із досліджених рахунка-замовлення від 04.03.2017 року, із ремонтної калькуляції № 44/01/17 від 04.02.2017 року до висновку про встановлення вартості відновлювального ремонту, протоколу огляду колісного транспортного засобу з фото таблицями, що акумулятор в автомобілі позивача не був пошкоджений та взагалі не замінювався при проведенні ремонту автомобіля. Також не було встановлено пошкоджень автомобіля позивача зазначених у рахунках-замовленнях від 09.03.2017 року та від 15.03.2017 року. Крім того, за вказаними рахунками, які нібито проводились вже після проведення основного ремонту автомобіля, не були надані квитанції про їх сплату та відсутні докази в обґрунтування даних робіт через 5 днів та відповідно через 11 днів після проведення основного ремонту.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 15 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, спричинені переживаннями з приводу пошкодження майна та необхідністю додаткових зусиль щодо налагодження звичного способу життя, без транспортного засобу, тривалістю трохи більше одного місяця, так як судом встановлено, що автомобіль був відремонтований 04.03.2017 року, а ДТП було 27.01.2017 року. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. оцінені нею суб'єктивно і є завищеними, позивачем не було надано будь-яких доказів в підтвердження погіршення її стану здоров»я, у зв"язку із ДТП, як зазначила позивач у позові та її представник в судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги на суму 3000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач частково знайшли свого підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265, 280 ЦПК України , суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення виготовлений 30 травня 2018 року.
Суддя - І. В. Ульяніч