22-ц/775/421/2018(м)

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Єдиний унікальний номер 263/15236/17

Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Зайцевої С.А., Попової С.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2018 року, у складі судді Томіліна О.М.,

у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради

до ОСОБА_1

про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути надміру сплачені кошти адресної допомоги у розмірі 46814,15 грн.

В мотивування позову зазначало, що 22 листопада 2014 року відповідач звернувся до позивача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши, що ані у нього, ані у членів його родини немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО. На підставі вказаної заяви відповідачу була призначена і виплачувалась щомісячна адресна допомога як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України у загальному розмірі 2400 грн. щомісячно з 22 листопада 2016 року по 06 січня 2016 року.

В результаті проведення відповідної перевірки позивачем було встановлено, що дружині відповідача з 19 грудня 2012 року на підставі права власності належить квартира, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лівобережна, 4.

18 січня 2017 року позивачем було прийнято рішення про стягнення надмірно сплачених коштів, загальна сума якої становить 46814,15 грн.

23 лютого 2017 року та 06 липня 2017 року на адресу відповідача було направлено листи з викладенням усіх обставин та запропоновано з'явитися до управління з метою вирішення виниклого питання. Однак до теперішнього часу надміру сплачені грошові кошти відповідачем не повернуті.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 березня 2018 року до участі у справі правонаступника позивача - Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради залучено Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - Департамент) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема зазначає, що відповідачу на праві власності належить ? частини квартири, яка розташована за адресою: вул. Лівобережна, буд. 4, м. Дніпро (Дніпропетровськ). Відповідач не повідомив позивачу про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме не вказав про належність йому 1/4 квартири у м. Дніпро.

Нормами порядку не передбачено виключень у разі наявності у власності лише частини житлового приміщення

Відповідачем надано недостовірні відомості про відсутність в нього у власності будь-якого нерухомого майна розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України.

Відповідачем не надано доказів у встановленому законом порядку непридатності житлового приміщення до проживання.

За правилами ст. ст. 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження та апеляційну скаргу, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.93).

Відповідно до положень ст. 360 ЦПК України представником відповідача до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції у відповідності до положень, діючого на час виникнення спірних правовідносин Порядку призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, ухвалено законне і обґрунтоване рішення. На час звернення відповідача із заявою про надання грошової допомоги нікому із членів сімї не належало житлове приміщення в цілому, а відповідачу належала лише частина житлового приміщення, яка підлягає врахуванню при виплаті адресної щомісячної допомоги після внесення 31 травня 2017 року, змін до зазначеного вище порядку. Вважати, що відповідач діяв недобросовісно або умисно надав недостовірні відомості , не можна.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 за час перебування на обліку в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (далі УСЗН) отримав виплату щомісячної адресної допомоги за період з 22.11.2014 року по 06.01.2017 року в сумі 46814,15 грн. (а.с. 56).

Зазначений факт не оспорюється сторонами, а тому на вимогу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30 листопада 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2436, а також з витягу про державну реєстрацію прав від 19 грудня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 належить 48/200 частин житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лівобережна, буд. 4, м. Дніпро (Дніпропетровськ) (а.с.71,72).

З наведеного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що будинок № 4 по вул. Лівобережна у м. Дніпро розташований на земельній ділянці площею 956 кв.м., по фактичному користуванню. До житлового шл. бл. будинку А-1, загальною площею 134,9 кв.м, житловою площею 87,7 кв.м., примикають господарського-побутові будівлі: сарай з погрібом Б шл.бл; гараж В цегла; басейн Г бетон; сарай Д шл.бет; убиральні Е, Ж шл.бл.; гараж И метал, шл.бл.; навіс К; споруди 1-7, І, ІІ.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення відповідача із заявою нікому із членів сім'ї не належало житлове приміщення в цілому, а відповідачу належала лише частина житлового приміщення, яка підлягає врахуванню при виплаті адресної щомісячної допомоги починаючи з 31.05.2017 року. А тому не можна вважати, що відповідач діяв недобросовісно.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись виходячи з наступного.

Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок).

Так положеннями пунктів 2, 5 Порядку, в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сімї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сімї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сімї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У заяві зазначаються, зокрема, і відомості про всіх членів сімї, які претендують на отримання грошової допомоги, щодо наявності у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до п.6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Так, апеляційним судом встановлено, що у листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.7).

У цій заяві відповідач зазначив, про відсутність у нього та у членів його сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 10,11 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

З наведеного вище вбачається, що відповідачу в період надання щомісячної адресної допомоги, а саме з листопада 2014 року по січень 2017 року, на праві власності належала 48/200 частина житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та району проведення антитерористичної операції, а тому, відповідно до положень п. 6 Порядку, він не мав права на отримання грошової допомоги на проживання.

Звертаючись до Управління із заявою про її призначення, відповідач вказав недостовірні відомості про відсутність у його власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

При цьому, наявність у відповідача у власності частини житлового приміщення порушує вимоги передбачені п. 6 Порядку, нормами якого не передбачено виключень.

Крім того, зі змісту Порядку вбачається, що підставою для повернення сплачених сум грошової допомоги, є встановлення самого факту надання недостовірної інформації, яка впливає на її призначення.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач при зверненні із заявою про призначення грошової допомоги надав недостовірну інформацію, яка в свою чергу впливає на призначення цієї длопомоги, нарахована та виплачена в період з листопада 2014 року по січень 2017 року щомісячна адресна допомога на загальну суму 46814,15 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На зазначене суд першої інстанції увагу не звернув, невірно застосував норми матеріального права, дійшовши висновку щодо відсутності права на отримання зазначеної допомоги лише у разі, коли у особи, або членів його сімї на праві власності мається ціле житлове приміщення, а не його частина, що і призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення судом норм матеріального права, на вимогу ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції повністю та прийняття нового судового рішення про задоволення позову повністю.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання апеляційної скарги було сплачено 2400 грн. (а.с.87, 103).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської рада у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 2400,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2018 року скасувати повністю.

Позов Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, 87500) на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 41336065, місцезнаходження юридичної особи проспект Миру, 70, місто Маріуполь, Донецька область, 87500) 46814 (сорок шість тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 15 копійок та у відшкодування судового збору 2400,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.п. «а», «б», «в», «г» п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: С.А.Зайцева

ОСОБА_2