Ухвала

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 646/2125/15-ц

провадження № 61-8451ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ СК «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 у рахунок страхового відшкодування 37 513,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 3 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ СК «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог 427,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог 28,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог 17,05 грн. Іншу частину сплаченого судового збору 473,24 грн зараховано в дохід держави.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

14 травня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав з пропуском строку на касаційне оскарження касаційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме наведення інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію вказаної ухвали отримано ОСОБА_1 20 липня 2018 року.

26 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 на виконання ухвали про усунення недоліків направив заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що через сплату судового збору не у повному розмірі його касаційну скаргу було залишено без руху ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року, на виконання вимог якої ним 28 грудня 2017 року доплачено 172,33 грн і того ж дня засобами поштового зв'язку направлено цю квитанцію із супровідною заявою про усунення недоліків на адресу суду. Проте, подані ним документи до матеріалів касаційного провадження долучені не були, через що ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2018 року його касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто. Копію зазначеної ухвали отримав поштою лише 10 травня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строків на касаційне оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає водночас таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, додана ОСОБА_1 копія квитанції про сплату судового збору у розмірі 172,33 грн від 28 грудня 2017 року на виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2017 року сплачена на р/р 0007, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, отримувач Верховний Суд України, код отримувача 38004897, МФО отримувача 820019, КЕКД 22030101.

При цьому судовий збір за подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ потрібно було перерахувати або внести до УДКСУ у Печерському районі м. Києва; , банк одержувача - ГУ УДКСУ у м. Києві, р/р 0007, МФО - 820019; КЕКД - 22030103, символ звітності банку - 253, у графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір для розгляду цивільної справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ».

Крім того, із доданої ОСОБА_1 копії заяви про усунення недоліків від 28 грудня 2017 року убачається, що цю заяву та оригінал квитанції про сплату судового збору було ним надіслано на адресу: проспект Повітрофлотський, 28, м. Київ, 03049, при цьому поштова адреса Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ була: ОСОБА_5, 4а, м. Київ, 01403.

Таким чином, подана ОСОБА_1 заява про усунення недоліків касаційної скарги не надійшла на поштову адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та сплачений ним судовий збір не зараховано на розрахунковий рахунок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень заявником не вказано.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Враховуючи наведене, та те, що поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, які могли б свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу у передбачений законом строк, та які б виправдали пропуск строку не надано, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько