Справа № 524/4245/18
Провадження № 2/524/1820/18
06 грудня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1. звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №29 в буд.4/11 по вул.Ігоря Сердюка в м.Кременчуці Полтавської області.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником квартири №29 в буд.4/11 по вул.Ігоря Сердюка в м.Кременчуці. У даній квартирі зареєстровані її мати, ОСОБА_3, а також донька, ОСОБА_2. Протягом останніх пяти років відповідач, ОСОБА_2І,. не проживає у цій квартирі, за комунальні послуги не сплачує, витрати на утримання житла не несе. У зв'язку із тим, що відповідач зареєстрований в належному їй житлі, вона вимушена сплачувати кошти за комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням факту її реєстрації, позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.
В судове засідання сторони не з'явились, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заяв та клопотань до суду не надав, відзив не подав.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що ОСОБА_1. є власником квартири №29 в буд.4/11 по вул.Ігоря Сердюка в м.Кременчуці Полтавської області, що підтверджується копією договору дарування від 05.05.2006 серії ВСТ №460621, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 2157.
У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, що підтверджується довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.
Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Факт тривалого не проживання ОСОБА_2І у квартирі №29 в буд.4/11 по вул.Ігоря Сердюка в м.Кременчуці підтверджується актом ОСББ №7 від 31.05.2018, відповідно до якого свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтвердили те, що ОСОБА_2 з 01.08.2013 у вищевказаній квартирі не проживає.
Частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.
Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника квартири (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого квартири (квартири), які проживають разом з ним у квартири (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
V.ОЦІНКА СУДУ
Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірному житлі більше року, а його реєстрація створює перешкоди для власника будинку, викликані необхідністю сплачувати вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача, позбавляє можливості вільно розпоряджатись своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №29 в буд.4/11 по вул.Ігоря Сердюка в м.Кременчуці Полтавської області.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/11, кв.29 на корись ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць