Справа № 301/2481/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 14.11.2018 року з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його баба- ОСОБА_7.Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 Згідно заповіту, який складено ОСОБА_3 19 серпня 1991 року, все своє майно спадкодавець заповіла сину- відповідачу ОСОБА_4 Спадщину за померлою бабою позивач прийняв, так як на день її смерті був зареєстрований та проживав разом з із спадкодавцею. Батько позивача - відповідач ОСОБА_4 не претендує на спадщину, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за померлою ОСОБА_5 відсутні. Згідно свідоцтва НОМЕР_1 право особистої власності на домоволодіння від 26 липня 1974 року, виданого на підставі рішення виконкому Довжанської селищної ради № 10 від 22 березня 1974 року, спадкодавці ОСОБА_3 належав житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1. Згідно реєстрового напису спадковий житловий будинок 25.07.1974 року зареєстрований за спадкодавцем у Берегівському міжміському бюротехінвентаризації. На даний час оригінал зазначеного свідоцтва втрачений. При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна .

Розгляд справи проведено у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданих заяв.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено: що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивача- ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис №22.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, який складено ОСОБА_3 19 серпня 1991 року, все своє майно спадкодавець заповіла сину- відповідачу ОСОБА_4 Заповіт посвідчено секретарем виконкому Довжанської селищної ради Дурданин Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 21. Даний заповіт не змінено та не скасовано.

Спадщину за померлою бабою позивач прийняв, так як на день її смерті був зареєстрований та проживав разом з із спадкодавцею. Батько позивача - відповідач ОСОБА_4 не претендує на спадщину, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за померлою ОСОБА_5 відсутні.

Згідно свідоцтва НОМЕР_1 право особистої власності на домоволодіння від 26 липня 1974 року, виданого на підставі рішення виконкому Довжанської селищної ради № 10 від 22 березня 1974 року, спадкодавці ОСОБА_3 належав житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 Закарпатської області. Згідно реєстрового напису спадковий житловий будинок 25.07.1974 року зареєстрований за спадкодавцем у Берегівському міжміському бюротехінвентаризації. На даний час оригінал зазначеного свідоцтва втрачений.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.529 ЦК України, в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В силу ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, в редакції 1963 року, Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь когр-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 382,392 ЦК України, ст.ст. 548,549,553 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, в цілому.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. І. Маркович