Провадження № 2/127/4356/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи (Вінницької міської ради): ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/13885/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Д.Нечая, 141.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач згідно з договором купівлі-продажу від 21.01.1989р. та витягу від 24.05.2017р. являється власником ? часток будинковолодіння, розташованого у місті Вінниці по вулиці Д.Нечая, 141. В свою чергу, згідно з технічним паспортом на будинковолодіння, іншим співвласником будинковолодіння являється відповідач.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №8/38 від 12.04.1956р. та рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №475 від 24.12.1987р. колишньому власнику будинковолодіння було відведено земельну ділянку площею 450,00 кв.м. та залишено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729,00 кв.м.

Так як позивач має намір скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки, нею було замовлено кадастровий план земельної ділянки в ДП «Поділлягеодезкартографія».

Однак, оскільки відповідач зі вказаним порядком користування земельної ділянки не погоджується та свої варіанти користування земельною ділянкою не пропонує, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В ході розгляду справи, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 15.11.2017р. у справі №127/13885/17 була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання, щодо наявності технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельними ділянками площею 450 кв.м. та площею 729,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Д.Нечая, 141, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до часток співвласників житлового будинку, а також щодо можливих варіантів користування земельними ділянками. (а.с. 74-75)

У звязку з призначенням експертизи провадження у справі було зупинено.

12 березня 2018 року до суду надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи №393, у звязку з чим провадження у справі поновлено.

Враховуючи висновок судової земельно-технічної експертизи, 27 березня 2018 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просила постановити рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0450 га по вулиці Д.Нечая, 141 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно з варіантом №2 додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №393 складеного 12.03.2018р. ТОВ «Подільський центр судових експертиз», за яким ОСОБА_6 користується земельною ділянкою площею 267 кв.м., а ОСОБА_7 земельною ділянкою площею 183 кв.м.

Цією ж заявою позивач просила варіант №2 додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №393 складеного 12.03.2018р. ТОВ «Подільський центр судових експертиз» вважати невідємною частиною судового рішення та стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати. (а.с. 159-160)

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, підтримали та просили їх задовольнити. При цьому, представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що оскільки із запропонованих експертом варіантів поділу між сторонами земельної ділянки немає варіанту за яким земельні ділянки позивача та відповідача були б однакової площі, позивачем пропонується встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом №2 додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №393 складеного 12.03.2018р. ТОВ «Подільський центр судових експертиз», оскільки цей варіант максимально наближений до рівності земельних ділянок (відхилення у площі найменше).

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог, посилаючись на те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0450 га по вулиці Д.Нечая, 141 в м. Вінниці є недоцільним, оскільки за будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1179 кв.м. (450 кв.м. та 729 кв.м.), яка складається з земельних ділянок, виділених хоча і в різний час, але з одним цільовим призначенням, а саме для обслуговування будинковолодіння.

На думку представників відповідача запропоновані експертом варіанти порядку користування земельними ділянками не передбачають виділення в окреме користування співвласників будинковолодіння земельних ділянок в рівних долях з причин зазначених у висновку. Така обставина виникла через окремий розподіл земельних ділянок площею 450 кв.м та 729 кв.м.

Таким чином, на думку представників відповідача, існує необхідність на вирішення експерту поставити питання про варіанти розподілу однієї земельної ділянки розмірами 1179 кв.м. між співвласниками будинковолодіння.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала щодо позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0450 га по вулиці Д.Нечая, 141 в м. Вінниці та заперечувала, щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 1179 га, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №8/38 від 12.04.1956р. та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №475 від 24.12.1987р. колишньому власнику будинковолодіння було відведено земельну ділянку площею 450,00 кв.м. та залишено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729,00 кв.м. При цьому, положеннями Земельного кодексу чинного на момент винесення виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів рішення №475 від 24.12.1987р. було передбачено строки тимчасового користування земельними ділянками, які становили від трьох до десяти років. Таким чином, на думку представника третьої особи, оскільки строк тимчасового користування земельною ділянкою на даний час сплинув, а іншого рішення щодо надання сторонам в користування земельної ділянки ні Вінницькою міською радою, ні її виконавчим комітетом не приймалося, а відтак позивач та відповідач без відповідних правових підстав користуються земельною ділянкою 729 кв.м., що виключає можливість встановлення порядку користування вказаною земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи №19434 та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачу ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1988 року, укладеного позивачем та ОСОБА_8, який посвідчений 21 січня 1988 року державним нотаріусом другої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, та зареєстрований в реєсті за №1-119, на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в місті Вінниці, по вулиці Данила Нечая, під номером 143. (а.с. 4-6)

В той же час, відповідачу ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 27 квітня 2007 року, зареєстрованого в реєсті за №2-1493, після смерті ОСОБА_11, який помер 09 лютого 1993 року, у тому числі з урахуванням 2/3 часток майна, від якого відмовилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13, на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, номер 143, що знаходиться по вулиці Д.Нечая в місті Вінниці. (а.с. 184)

Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №8/38 від 12.04.1956р. затверджено протокол №8 від 17 березня 1956 року відводу земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, відповідно до пункту 34 якого переведено на громадян ОСОБА_14 та ОСОБА_15 земельну ділянку для будівництва 2-х квартирного індивідуального житлового будинку площею 450 кв.м. в кварталі №126 по вулиці Тиврівській з ділянки №4. (а.с. 9-10)

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №475 від 24.12.1987р. «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові» за домоволодінням колишніх власників - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 по вулиці Д.Нечая, 143 закріплено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729,00 кв.м. (а.с. 11-12)

З матеріалів інвентаризаційної справи №19434 слідує, що відповідно до додатку №3/130 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 04.08.1987р. №200 існуючому будинку №143 по вулиці Д. Нечая в м. Вінниці присвоєно номер 141. (а.с. 185-187)

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №141 по вулиці Д. Нечая у м. Вінниці виготовленого станом на 22.02.2017р., позивачу та відповідачу належить по ? частини вказаного будинку. (а.с. 7)

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пунктах 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, якщо угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Як зазначено вище та встановлено судом, позивачу та відповідачу належать по ? часки житлового будинку №141 по вулиці Д. Нечая у м. Вінниці, при цьому згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою сторони досягти не можуть.

В ході розгляду справи, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 15.11.2017р. у справі №127/13885/17 була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання, щодо наявності технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельними ділянками площею 450 кв.м. та площею 729,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Д.Нечая, 141, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до часток співвласників житлового будинку, а також щодо можливих варіантів користування земельними ділянками. (а.с. 74-75)

Згідно з висновком експерта №393 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом ОСОБА_16, на розгляд суду запропоновано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 450,00 кв.м. (постійне користування) та 729,00 кв.м (тимчасове користування) домоволодіння №141 по вулиці Д. Нечая в м. Вінниці між співвласниками з частковим урахуванням фактичного користування. (а.с. 126-143)

Розглядаючи варіанти користування земельною ділянки судом враховується, що відповідно до частини першої статті 13 Земельного кодексу Української РСР 1970р. (в редакції на час закріплення земельної ділянки площею 729,00 кв.м. за будинком по вулиці Д. Нечая, 141 у м. Вінниці) земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР.

Користування землею здійснюється безплатно, за винятком випадків, встановлюваних законодавством Союзу РСР.(ст. 14 ЗК)

Згідно з частинами першою-третьою статті 15 ЗК УРСР земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Земля, яку займають колгоспи, закріплюється за ними в безстрокове користування.

Частиною четвертою статті 15 ЗК УРСР було передбачено, що тимчасове користування землею може бути короткостроковим до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років. У разі виробничої необхідності ці строки можуть бути продовжені на період, що не перевищує відповідно строків короткострокового або довгострокового тимчасового користування.

Відповідно до частини першої та другої статті 16 ЗК УРСР надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №475 від 24.12.1987р. «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові» за домоволодінням колишніх власників - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 по вулиці Д. Нечая, 143 закріплено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729,00 кв.м.

В судовому засіданні з пояснень сторін, в тому числі пояснень представника Вінницької міської ради встановлено, що після рішення 1987 року, ні Вінницькою міською радою, ні її виконавчим комітетом не приймалося іншого рішення щодо надання сторонам, чи попереднім власникам будинку, в користування земельної ділянки за цією ж адресою, а відтак оскільки строки користування земельною ділянкою площею 729,00 кв.м., передбачені статтею 15 ЗК УРСР сплинули, позивач та відповідач користуються земельною ділянкою 729 кв.м. без будь-яких правових підстав.

З огляду на вказане відсутні правові підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою 729 кв.м. за вище вказаною адресою.

Крім того, згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.(ч. 2 ст. 264 ЦПК)

Таким чином, оскільки предметом позовних вимог у даній справі, відповідно до заяви про зміну предмету позову від 27.03.2018р., є вимоги позивача встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0450 га по вулиці Д.Нечая, 141 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, саме в межах цих вимог суд ухвалює рішення.

Інших позовних вимог, в тому числі щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0729 га по вулиці Д.Нечая, 141 в м. Вінниці позивачем не заявлялося, а відповідач із зустрічною позовною заявою з такими вимогами не зверталася.

Розглядаючи варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0450 га по вулиці Д.Нечая, 141 в м. Вінниці, запропоновані експертом судом встановлено наступне.

На додатку 2 до висновку експерта зображено варіант 1 встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0450 га, за яким у користуванні позивача ОСОБА_6 перебуває земельна ділянка площею 0,0287 га, а у користуванні ОСОБА_7 перебуває земельна ділянки площею 0,0163 га.

На додатку 3 до висновку експерта зображено варіант 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0450 га, за яким у користуванні позивача ОСОБА_6 перебуває земельна ділянка площею 0,0267 га, а у користуванні ОСОБА_7 перебуває земельна ділянки площею 0,0183 га.

Отже, в обох зазначених та запропонованих експертом варіантах позивачу пропонується відвести земельну ділянку дещо більшої площі ніж відповідачу.

При цьому, як вбачається з додатку 1 до висновку експерта План фактичного користування земельною ділянкою площею 1251,00 кв.м., у фактичному користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 0,0662 га, а у відповідача земельна ділянка площею 0,0589 га.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 надаючи усні пояснення щодо свого висновку зазначив, що у запропонованих варіантах користування земельною ділянкою враховано фактичне розташування житлового будинку, рельєф земельної ділянки та фактичний порядок користування, що склався станом на час проведення дослідження, необхідність проходу по земельній ділянці до частин житлового будинку, господарських будівель та здійснення їх обслуговування. Однак, врахувавши усі зазначені показники немає можливості встановити порядок користування земельною ділянкою площею 450,00 кв.м., що надана в постійне користування, відповідно до ідеальних часток співвласників, а тому на розгляд суду надано варіанти з відхиленням від ідеальних часток.

На запитання суду щодо можливості залишення частини земельної ділянки у спільному користуванні, з метою наближення до ідеальних часток співвласників, експерт повідомив, що така можливість присутня, однак враховуючи фактичне розташування житлового будинку та фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався, це недоцільно.

Заслухавши пояснення представників сторін та експерта, щодо варіантів користування земельною ділянкою загальною площею 450 кв.м., детально проаналізувавши графічні зображення запропонованих варіантів суд погоджується з позицією представника позивача щодо необхідності встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом №2 додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №393 складеного 12.03.2018р. ТОВ «Подільський центр судових експертиз», оскільки цей варіант максимально наближений до ідеальних часток співвласників (відхилення у площі найменше 84,00 кв.м.).

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судово збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч. 2 ст. 133 ЦПК)

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією №25471 від 18.07.2017, а також проведено оплату вартості судової земельно-технічної експертизи в сумі 5300,00 грн., що підтверджується рахунком №63 від 24.11.2017р. та квитанцією №0. 1 від 05.01.2018. (а.с. 25, 82, 161)

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн. та витрати пов'язані з проведенням судової земельно - технічної експертизи в сумі 5300,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 2820,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а згідно з частиною третьою вказаної статті до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Інтереси відповідача у даній справі представляв адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво №513 від 16.10.20036.) на підставі договору про надання правової допомоги від 21.06.2017р. та ордеру серії ВН №064673 від 28.03.2018р. (а.с. 19, 20. 181).

Як доказ понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №19 від 10.05.2018р. про сплату позивачем адвокату 2820,00 грн. (а.с. 179)

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №ПЄ-000001 від 10.05.2018р. адвокатом ОСОБА_1 виконано роботи (надані послуги), на які витрачено 4 години, а саме: підготовка позовної заяви та копіювання документів, підготовка заяви на усунення недоліків, підготовка заяви про витребування доказів, підготовка заяви про призначення експертизи, підготовка заяви про зміну предмета позову, участь в судових засіданнях. (а.с. 180)

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу в сумі 2820,00 грн. співмірні із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому вказані витрати підлягаю відшкодуванню позивачу відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 230, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порядок користування земельною ділянкою загальною площею 450 кв.м. (0,0450 га), розташованою в місті Вінниці по вулиці Д. Нечая, 141, згідно з варіантом №2 додатку №3 висновку судової земельно - технічної експертизи №393, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 12.03.2018, (який є невід'ємною частиною рішення суду), відповідно до якого:

- ОСОБА_6 користується земельною ділянкою площею 267 кв.м. (0,0267 га), зазначеною на варіанті №2 додатку №3 висновку судової земельно - технічної експертизи №393, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 12.03.2018 рожевим кольором;

- ОСОБА_7 користується земельною ділянкою площею 183 кв.м. (0,0183 га), зазначеною на варіанті №2 додатку №3 висновку судової земельно - технічної експертизи №393, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 12.03.2018 зеленим кольором.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати в загальній сумі 8760,00 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят), з яких: витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн., витрати пов'язані з проведенням судової земельно - технічної експертизи в сумі 5300,00 грн. та витрати пов'язані з наданням правничої допомоги адвоката в сумі 2820,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1

Третя особа: Вінницька міська рада - місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Повний текс рішення суду виготовлено 01.06.2018

Суддя: