Дата документу 11.12.2018 Справа № 2-1139/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-1139/10
Провадження №22-ц/807/1085/18
Головуючий в 1-й інстанції - Білоусова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Полякова О.З.
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2018 року, постановлену в м. Бердянськ, у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТКБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-1139/10 та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання посилаючись на те, що 27.10.2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий документ № 2-1139/10 про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». При підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату. Крім того, 27.09.2018 року до суду надійшла заява представника АТ КБ «Приватбанк» про заміну первісного позивача належним позивачем на підставі ст. 55 ЦПК України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2018 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та заміну первісного позивача належним позивачем на підставі ст. 55 ЦПК України, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що 29.07.2011 року державним виконавцем Бердянського міськрайонного ВДВС було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак ні постанова, ні виконавчий лист на адресу банку не надходили, доказів на спростування вказаних обставини органами ДВС не надано.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 433 ЦПК України, про те, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, а відповідно до п.п.4 п.17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Встановивши, що стягувачем подано заяву поза межами строку звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, а також не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам є неспроможними.

Заочне рішення суду першої інстанції від 02.11.2010 року, яким задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу, набрало законної сили 12 листопада 2010 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час набрання рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Згідно із ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, граничний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання у цій справі - 12.11.2013 р.

Виконавче провадження стосовно ОСОБА_5 Бердянським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області 29.07.2011 року було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернутий стягувачеві.

У відповідності до частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 48 цього Закону.

Як встановлено судом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до органів виконавчої служби із запитом щодо ходу виконання судового рішення у червні 2018 року, тоді як передбачений ст. 21 Закону №606- XIV строк виконання судового рішення скінчився.

З відповідною заявою до суду про поновлення процесуального строку і видачу дублікату виконавчого листа Банк звернувся лише у червні 2018 року.

Отже, у період строку, протягом якого виконавча служба повинна була виконати судове рішення, ПАТ КБ «ПриватБанк» не вчинено жодних дій щодо розшуку виконавчого листа, отримання його дублікату, повторного пред'явлення до примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Суд не може безпідставно поновити строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Пасивна позиція стягувача на протязі близько 7 років, а саме не вжиття жодних заходів щодо виконання рішення суду, вказують на те, що стягувач безпідставно відмовився від реалізації своїх прав у виконавчому провадженні.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що впродовж тривалого періоду часу банк байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов'язків як сторони виконавчого провадження, не сумлінно користувався усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Заявник, подаючи заяву про поновлення строку на пред'явлення виконавчих документів до виконання, не дотримався вимог національного законодавства в частині надання відповідних, належних доказів.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують відсутності активних дій стягувача у здійсненні контролю за примусовим виконанням рішення і взагалі не вказують на будь-які поважні причини тривалої бездіяльності банку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків щодо відсутності поважних причин пропуску строку, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 12 грудня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков