Провадження № 2/344/3915/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18.03.1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей, з яких неповнолітньою є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та почуття любові один до одного, які є фундаментом міцної сімї. Подальше збереження шлюбу є неможливим, так як відносини між подружжям змінюються лише в гіршу сторону та рішення про розірвання шлюбу є спільним. Спору щодо поділу майна, що є спільній власності подружжя немає. Донька після розірвання шлюбу залишається на проживання з позивачкою. Просила шлюб розірвати, доньку залишити на проживання з нею.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення (а.с. 12).

Беручи до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-НМ №257848, сторони 18.03.1994 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №349 (а.с. 5).

В шлюбі у них народилося двоє дітей, з яких неповнолітньою є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, спору щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 між сторонами немає. Крім цього, ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що хоче проживати з матірю.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 18.03.1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №349, слід розірвати. Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 160 СК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 18.03.1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №349 розірвати.

Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 12.12.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.