Постанова

Іменем України

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа №2-642/2010

провадження № 61-31937св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Ямпільська міська рада Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року в складі колегії суддів: Сала Т. Б., Марчук В. С., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на самочинно збудоване нежиле приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в 2010 році на підставі дозволу Ямпільської міської ради позивач побудувала приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням будівельних та архітектурних норм, однак у реєстрації права власності на це майно їй було відмовлено з огляду на те, що будівництво здійснено без відповідних дозволів.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на самовільно збудоване приміщення площею 27,1 кв. м, по АДРЕСА_1. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки приміщення магазину відповідає архітектурно-будівельним вимогам, санітарним та протипожежним нормам, а відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спірне приміщення розташоване на лівих бокових сходах кінотеатру «Ювілейний», власником якого є КП «Ямпільська дирекція кіномережі», яке не було залучене до участі у справі. Встановлення магазину відбулось без відповідних дозволів. При цьому посилання позивача на рішення Ямпільської міської ради Вінницької області від 23 червня 2010 року № 328 є безпідставним, оскільки цим рішенням надано лише дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації на встановлення малої архітектурної форми (далі - МАФ) без надання дозволу на його фактичне встановлення. Крім того, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідних органів з заявою про реєстрацію права власності на спірне приміщення магазину і їй було відмовлено в реєстрації.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалене згідно із законом. Будівництво приміщення магазину відбулось на підставі дозволу, наданого рішенням Ямпільської міської ради Вінницької області. Між сторонами у справі досягнуто згоди щодо передачі позивачу земельної ділянки, на якій розташоване спірне приміщення магазину на правах оренди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

У жовтні 2017 року від КП «Ямпільська дирекція кіномережі»до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради Ямпільського району Вінницької області від 23 червня 2010 року № 328 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації на встановлення МАФу на АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 на лівих бокових сходах кінотеатру «Ювілейний», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, самовільно збудувала магазин.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 грудня 2010 року власником кінотеатру «Ювілейний» на підставі рішення виконкому Ямпільської міської ради Вінницької області від 16 грудня 2010 року № 719 є КП «Ямпільська дирекція кіномережі».

Відповідно до довідки Ямпільської районної ради Вінницької області від 01 серпня 2016 року №01-14-147, пункту 1.1 Статуту КП «Ямпільська дирекція кіномережі» підприємство є об'єктом спільної власності територіальних громад Ямпільського району Вінницької області.

За змістом статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Ураховуючи те, що позивач замість встановлення МАФу побудувала приміщення магазину без належного дозволу та затвердженого проекту, тому зазначене будівництво є самочинним.

Згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Ураховуючи те, що передбачених частиною третьою статті 376 ЦК України підстав для визнання права власності на самочинно побудоване приміщення не встановлено, і позивач на такі обставини не посилається, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що земельну ділянку, на якій розташоване спірне приміщення магазину, передано позивачу на правах оренди, не заслуговують на увагу, оскільки приміщення магазину установлено на сходах кінотеатру, а доказів про наявність укладеного договору оренди з власником власника цього приміщення не надано.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат