Справа № 182/5931/17
Провадження № 2/0182/1083/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

встановив:

Позивач звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» (далі за текстом - ТОВ «ОРРЗ») визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

В ході здійснення ліквідаційної процедури ТОВ «ОРРЗ» та згідно даних рахунка № 4400 в АТ «УкрСиббанк» було встановлено, що в період з березня 2014 року по 01 жовтня 2015 року колишній директор даного підприємства ОСОБА_2 зловживаючи своїм службовим становищем привласнив належні підприємству грошові кошти на загальну суму 2 372 247 грн. 00 коп.

Жодних документів, які б підтверджували правомірність надання позики керівнику ТОВ «ОРРЗ» ОСОБА_2 ліквідатором не виявлені та будь-які відомості щодо цього в нього відсутні.

У звязку з наведеними обставинами, ліквідатор ТОВ «ОРРЗ» арбітражний керуючий ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОРРЗ» безпідставно набуті відповідачем грошові кошти належні підприємству в сумі 2 372 247 грн. 00 коп.

Позивач в особі ліквідатора ТОВ «ОРРЗ», арбітражний керуючий ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, 03 грудня 2018 року від нього електронною поштою надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а розгляд справи просив провести за його відсутності (а.с.144 том 2).

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлений, в судове засідання 03 грудня 2018 року не зявився, 30 листопада 2018 року від нього надійшла заява про відкладення розгляду даної справи у звязку з участю його представників в інших судових процесах за межами міста (а.с. 136,137 том 2).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Враховуючи те, що дана справа вже тривалий час слухається судом, та приймаючи до уваги те, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає що в даному випадку відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Під час судового засідання 25 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 пояснила, що вони не оспорюють факт знімання грошових коштів, однак усі запозичені кошти в повному обсязі були повернути на рахунок підприємства, про що нею було зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с.101-103 том 2). З цих підстав представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 (а.с.47-53).

На посаді керівника ТОВ «ОРРЗ» з березня місяця 2014 року по 01 жовтня 2015 року був відповідач ОСОБА_2, що не оспорювалося сторонами і тому не потребує додатковому доказуванню.

З позовної заяви вбачається, що під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором ТОВ «ОРРЗ», арбітражним керуючим ОСОБА_1 було встановлено, що в період з березня 2014 року по 01 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 зловживаючи своїм службовим становищем безпідставно вивів з обігу підприємства грошові кошти на загальну суму 2 372 247 грн. 00 коп., їх не повернув.

Пороте суд, не може в повному обсязі погодитися із сумою, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки як вбачається з грошових чеків на отримання готівкових кошті, відповідач отримував наступні суми:

-29 квітня 2014 року 144 999 грн. 00 коп. (грошовий чек № ЛЗ 5209256) з яких 100 000 грн. 00 коп. повернення позики засновнику (а.с.10 том 2);

-14 травня 2014 року 2 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209257), ціль витрат позика керівника (а.с. 11 том 2);

-03 червня 2014 року 4 950 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209259), ціль витрат повернення займу керівнику (а.с. 12 том 2);

-05 червня 2014 року - 20 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209262), ціль витрат позика засновнику (а.с. 14 том 2);

-11 червня 2014 року - 41 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209263), ціль витрат позика засновнику (а.с. 15 том 2);

-23 червня 2014 року - 23 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209268), ціль витрат позика керівнику (а.с. 19 том 2);

-25 червня 2014 року - 15 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209270), ціль витрат позика керівнику (а.с. 19 том 2);

-10 липня 2014 року - 4 800 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛЗ 5209273), ціль витрат позика керівнику (а.с. 29 том 2);

-11 липня 2014 року - 6 500 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633655), ціль витрат позика керівнику (а.с. 30 том 2);

-21 липня 2014 року - 2 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633658), ціль витрат позика засновнику (а.с. 33 том 2);

-29 липня 2014 року 13 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633660), ціль витрат позика керівнику (а.с. 35 том 2);

-13 серпня 2014 року 60 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633665), ціль витрат позика керівнику (а.с. 40 том 2);

-14 серпня 2014 року 23 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633666), ціль витрат позика керівнику (а.с. 41 том 2);

-15 серпня 2014 року 5 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633668), ціль витрат позика керівнику (а.с. 42 том 2);

-18 серпня 2014 року 2 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633669), ціль витрат позика керівнику (а.с. 43 том 2);

-19 серпня 2014 року 5 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633670), ціль витрат позика керівнику (а.с. 44 том 2);

-20 серпня 2014 2 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633671), ціль витрат позика керівнику (а.с. 45 том 2);

-21 серпня 2014 року 98 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633674), ціль витрат позика керівнику (а.с. 47 том 2);

-26 серпня 2014 року 8 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 3633675), ціль витрат позика керівнику (а.с. 48 том 2);

-09 вересня 2014 року 69 600 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745103), ціль витрат позика керівнику (а.с. 50 том 2);

-17 вересня 2014 року 149 999 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745105), ціль витрат позика керівнику (а.с. 52 том 2);

-19 вересня 2014 року 149 999 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745107), ціль витрат позика керівнику (а.с. 53 том 2);

-22 вересня 2014 року 130 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745108), ціль витрат позика керівнику (а.с. 54 том 2);

-29 вересня 2014 року 108 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745109), ціль витрат позика керівнику (а.с. 55 том 2);

-30 вересня 2014 року 15 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745111), ціль витрат позика керівнику (а.с. 56 том 2);

-01 жовтня 2014 року 33 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745113), ціль витрат позика керівнику (а.с. 57 том 2);

-02 жовтня 2014 року 80 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745114), ціль витрат позика керівнику (а.с. 58 том 2);

-08 жовтня 2014 року 26 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745116), ціль витрат позика керівнику (а.с. 60 том 2);

-13 жовтня 2014 року 100 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745119), ціль витрат позика керівнику (а.с. 63 том 2);

-22 жовтня 2014 року 121 000 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745122), ціль витрат позика керівнику (а.с. 66 том 2);

-04 листопада 2014 року 9 500 грн. 00 коп. (грошовий чек ЛИ 2745125), ціль витрат позика керівнику (а.с. 69 том 2);

Провівши обрахунок вказаних сум, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 були отримані від ТОВ «ОРРЗ» грошові кошти на загальну суму 1 427 348 грн. 00 коп. (один мільйон чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім грн. 00 коп.)

Будь-яких доказів на підтвердження факту повернення вищезазначених сум або правомірності надання такої позики, відповідачем та його представниками суду надано не було.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач та його представники розпорядилися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено обовязковість вчинення правочину між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статі 206 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 828 ЦК України договір позички між юридичними особами, а також між фізичною та юридичною особою укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В розумінні ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кошти на банківських рахунках заявника охоплюється поняттям «майно» заявника.

Крім того під поняттям інше «майно» зазначається майно, що «становить економічну цінність», зокрема, необхідні для здійснення підприємницької діяльності дозволи чи ліцензії (cправа «Тре Тракторер Актіболаґ» проти Швеції» (Tre Traktorer Aktiebolag v. Sweden), рішення від 7 липня 1989 року, серія A, № 159).

За нормами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Враховуючи те, що будь яких договорів, щодо правомірності отримання ОСОБА_2 коштів від ТОВ «ОРРЗ» за грошовими чеками відповідачем, представниками відповідача не надано, матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку, що кошти ОСОБА_2 отримані без будь-якої правової підстави і їх слід вважати як безпідставно набутими, у звязку із чим вони полягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОРРЗ» за рішенням суду.

При обрахуванні суми безпідставно набутих ОСОБА_2 коштів, суд приходить до наступного.

За позовними вимогами представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 2372247,00 грн.

Однак, згідно із виписки по рахунку № 4400 АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 за період з березня місяця 2014 р. по 01 жовтня 2015 р. з доданими копіями чеків на підтвердження зняття з рахунку підприємства готівки (т. 2 а.с. 3-70) вбачається, що кошти в загальному розмірі 763 800 грн. 00 коп. з яких: 13 червня 2014 року 32 000 грн. 00 коп. (а.с. 17 том 2); 16 червня 2014 року 80 000 грн. 00 коп. (а.с.18 том 2); 26 червня 2014 року 43 000 00 коп. (а.с.23 том 2); 01 липня 2014 року 14 400 грн. 00 коп. (а.с.24 том 2); 02 липня 2014 року 11 500 грн. 00 коп. (а.с.25 том 2); 04 липня 2014 року 75 000 грн. 00 коп. (а.с.26 том 2); 08 липня 2014 року 117 000 грн. 00 коп. (а.с.27,28 том 2); 23 липня 2014 року 10 000 грн. 00 коп. (а.с.34 том 2); 29 липня 2014 року 18 000 грн. 00 коп. (а.с.36 том 2); 06 серпня 2014 року 45 000 грн. 00 коп. (а.с.37 том 2); 07 серпня 2014 року 33 000 грн. 00 коп. (а.с.38 том 2); 08 серпня 2014 року 16 400 грн. 00 коп. (а.с.39 том 2); 12 вересня 2014 року 17 000 грн. 00 коп. (а.с.51 том 2); 07 жовтня 2014 року 41 000 грн. 00 коп. (а.с.59 том 2); 09 жовтня 2014 року 105 000 грн. 00 коп. (а.с.61 том 2); 23 жовтня 2014 року 22 500 грн. 00 коп. (а.с.67 том 2) та 31 жовтня 2014 року 83 000 грн. 00 коп. (а.с.68 том 2) були виписані не на відповідача ОСОБА_2, а на імя ОСОБА_4, яка не є стороною по справі.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що вказані суми були отримані відповідачем ОСОБА_2, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 суми коштів які отримувалися ним 18 вересня 2014 року в розмірі 149 999 грн. 00 коп., оскільки позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів (грошового чеку, тощо) на підтвердження факту отримання відповідачем вказаної суми.

Крім того, як вбачається із наданого позивачем розрахунку боргу, ліквідатор ТОВ «ОРРЗ» арбітражний керуючий ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 суми коштів які були отримані ОСОБА_2 21 серпня 2014 року в розмірі 108000 грн. 00 коп. та 13 жовтня 2014 року в розмір 121 000 грн.

В той же час, з грошового чеку від 21 серпня 2014 року № ЛИ 3633674 вбачається, що відповідачем було отримано 98 000 грн. 00 коп. (а.с.47) замість 108000 грн., а 13 жовтня 2014 року замість 121 000 грн. 00 коп. отримано 100 000 грн. 00 коп., що підтверджується грошовим чеком № ЛИ 2745119 (а.с. 63).

Тому під час проведення обрахунку загальної суми, судом бралися до уваги лише суми визначені у грошових чеках, які були отримані ОСОБА_2 і залучені до матеріалів справи тому сума, яка підтверджена належними та допустимими доказами становить 1427348,00 грн.

З урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ОРРЗ» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ТОВ «ОРРЗ» судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 14273,48 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят три грн. 48 коп.)

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 263-265 ст. ст. 208, 526, 828, 1049 1212, 1213 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), як безпідставно набуті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» () кошти в сумі 1427348 грн. 00 коп. (один мільйон чотириста двадцять сім тисяч триста сорок вісім грн. 00 коп.).

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» () судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 14 273,48 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят три грн. 48 коп.)

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_5