Справа № 610/1406/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Тімонова В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

22.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3, укладений 01.06.2014 року у шаріатському суді Дубая (ОАЕ) шаріатським представником ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5 на підставі шлюбної угоди № 984/3М/2014, свідоцтво про шлюб № 976/3М/2014.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.05.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали для надання оригіналу свідоцтва про шлюб та зазначення місця реєстрації або проживання відповідача.

31.05.2018 року на адресу ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, надавши до суду оригінал свідоцтва про шлюб та зазначивши, що місце реєстрації відповідача їй не відомо, та місцем його проживання вважати місце реєстрації позивачки: Харківська область, Балаклійський район, с. донець, АДРЕСА_1.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Ст. 80 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невідємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом(Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь(T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відтак суд, який відкриває провадження у справі, зобовязаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про субєктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією. Якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення. Якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилаєтьсяМіністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали(згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 ).

В такому разі саме на позивача покладається обовязок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

З позову вбачається, що відповідач є громадянином ОСОБА_6 Республіки Єгипет, сторони проживали в Обєднаних ОСОБА_6 Еміратах, з 2014 року позивачка повернулася проживати до України, а відповідач залишився за кордоном, де саме, ні в позовній заяві, ні в уточненій позовній заяві не зазначено, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 23.05.2018 року усунуто не було, вважаю можливим повернути заяву ОСОБА_1.

Керуючисьст. 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розірвання шлюбу визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.М. Тімонова