Дата документу 12.12.2018 Справа № 317/234/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1239/18 Головуючий у 1-й інстанції: Громова І.Б.
Є.У.№ 317/234/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, коштів на утримання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої доньки і на своє утримання. В обґрунтування позову зазначала, що сторони з травня 2017 року перебували у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5. Посилаючись на те, що відповідач ще до народження дитини залишив сім'ю і ніякої допомоги ні дитині, ні дружині не надає, матеріально їх не утримує, просила суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки, а на своє утримання - у розмірі ? частки від всіх доходів відповідача.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач двічі не з'явилася у судове засідання, причини неявки суду не повідомила, що за положенням ч.5 ст.223 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що в судові засідання, які призначалися на 07 червня і на 6 вересня 2018 року вона з'являлася, проте засідання не відбувалися, оскільки у 07 червня суддя була на нараді в Апеляційному суді, а 6 вересня - в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. 19 жовтня 2018 року вона не з'явилася до суду через хворобу її старшої доньки. Про причини неявки не змогла повідомити суд, оскільки жодний із телефонів у суді не працював.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомлена, у судові засідання, призначені на 07 червня 2018 року, 06 вересня 2018 року та на 19 жовтня 2018 року не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв і клопотань суду не подавала.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача до суду 07 червня, 06 вересня і 19 жовтня 2018 року, суд не звернув уваги на те, що судове засідання, призначене на 06 вересня 2018 року не відбулося у зв'язку із зайнятістю судді в іншій справі, а не через неявку позивача у судове засідання.

Суд не обговорив питання про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки письмових заперечень від відповідача проти позову не надходило, у позові йдеться про утримання малолітньої дитини сторін і дружини, яка не працює.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2018 року по цій справі скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 13 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: