АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Харків

Справа № 645/1484/16-ц

Провадження № 22-ц/790/173/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія»,

Третя особа: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія», третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційними скаргами Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» та ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 8 червня 2017 року, ухвалене суддею Бабковою Т.В.,-

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною відмову Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» (надалі ТДВ «МСК») виплатити ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.; стягнути з ТДВ «МСК» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн., 800,00 грн. за проведення оцінки матеріального збитку, нанесеного внаслідок ДТП; 24 500,00 грн. моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 05.02.2015 року о 19 год. 30 хв. на автошляху Харків-Київ-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля АЗЛК 21412, номерний знак Б 7982, який належить ОСОБА_3, і яким керував ОСОБА_2, та автомобіля Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника транспортного засобу, була застрахована ТДВ «МСК» на підставі полісу АІ 2048915 від 05.01.2015 року, п. 4 якого встановлена страхова сума за шкоду, заподіяну майну 50 000,00 грн., з яких 1000,00 грн. франшиза. Згідно зі звітом про оцінку майна від 30.12.2015 матеріальний збиток, який заподіяно внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, становить 116 416,66 грн. 06.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «МСК» з повідомленням про ДТП, а також 06.02.2015 року в свою страхову компанію «Мега-Гарант» (поліс № АС/1873519) з повідомленням про ДТП. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року встановлено, що водій ОСОБА_2, який керував автомобілем АЗЛК 21412, номерний знак Б 7982, при обгоні автомобіля не впорався з керуванням і його занесло на смугу зустрічного руху, де і сталося ДТП з автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_2 визнав факт, що в його діях було порушення Правил дорожнього руху України. В той же час в діях водія ОСОБА_1 в даній дорожній ситуації порушень Правил дорожнього руху України не встановлено, що підтверджується постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.08.2015 року. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ТДВ «МСК» з вимогою про страхове відшкодування (вих. № 2151 від 03.09.2015 року), проте страхова компанія по закінченню 90 днів не виплатила страхове відшкодування. 15.03.2016 року за № 386 ТДВ «МСК» остаточно відмовило у виплаті страхового відшкодування позивачу, посилаючись на те, що постанови суду та встановлені ними факти, визнання своєї вини водієм ОСОБА_2, є недостатніми для виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 Крім відшкодування завданої майнової шкоди, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, посилаючись на те, що він та його дружина хворіють і потребують постійного лікування. Незаконні дії ТДВ «МСК» щодо невиплати страхового відшкодування, завдають йому моральну шкоду через те, що він не може зробити ремонт автомобіля та користуватися ним для свого лікування та лікування членів своєї родини.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 8 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у звязку із завданням шкоди автомобіля Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, який є власністю позивача ОСОБА_1, внаслідок винних дій водія автомобілю АЗЛК (Москвич) 21412, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2 у останнього настає цивільно-правова відповідальність щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди. З ТДВ «МСК» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 49 000 грн за виключенням суми франшизи в 1 000 грн. В задоволенні позову щодо відшкодування витрат ОСОБА_1 за послуги автотоварознавця в розмірі 800 грн судом відмовлено, оскільки положеннями договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ /2048915 від 05.01.2015 року) та ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Також судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не передбачена і в укладеному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ /2048915 від 05.01.2015 року).

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції встановив вину лише ОСОБА_2 виходячи з наявних в матеріалах справи постанов Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.08.2015 року та 12.11.2015 року та посилаючись на їх преюдиційне значення. Проте суб'єктивна сторона (в тому числі вина особи) підлягає доказуванню на загальних підставах.

Судом не прийнято до уваги чисельні порушення норм КУпАП, які були допущені при ухвалені судом вищевказаних постанов.

Не було також надано правової кваліфікації діям ОСОБА_2, який змінив свої свідчення на протилежні і зазначив що вже він не впорався з керуванням і саме автомобіль під його керуванням винесло на зустрічну полосу руху де і відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням позивача.

Всупереч положенням ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП судом не було вжито заходів щодо повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, не надано належну оцінку доказам по справі, не перевірено відповідність пояснень зазначених осіб фактичним обставинам справи шляхом призначення і проведення автотехнічного дослідження.

В запереченнях на апеляційну скаргу страхової компанії ОСОБА_1 просить її відхилити, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги грунтуються на висновку експертизи, що була проведена через рік після ДТП і експерту не були надані всі необхідні документи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зазначає, що судом неправомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування вартості послуг автотоварознавця, адже вказані витрати понесені позивачем внаслідок невиконання своїх обов"язків відповідачем.

Судом не враховано, що між ОСОБА_1 та ТДВ «МСК» не має прямих договірних відносин, тому відмова у відшкодуванні моральної шкоди на підставі ст. ст. 611, 625 ЦК України є необгрунтованою.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1, ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» просить його апеляційну скаргу відхилити, оскільки він не набув право відшкодування за рахунок позивача витрат на проведення експертизи і жодних правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарги страхової компанії підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05.02.2015 року, приблизно о 19:30 год., на автодорозі поворот с. Елітне - 192 км 2 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля АЗЛК (Москвич) 21412, номерний знак Б 7982 21412, під керуванням ОСОБА_2 В результаті пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 30.04.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 14.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Копія постанови надіслана до органів ДАІ для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.1.5,12.1 Правил дорожнього руху України згідно зі ст.124 КУпАП, а.с.6-8 справа №645/5514/15.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ст.124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення (а.с. 8).

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Із змісту зазначеної постанови вбачається, що 05.02.2015 року, приблизно о 19:30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем АЗЛК (Москвич) 21412, номерний знак НОМЕР_2, на автодорозі поворот с.Елітне + 192 км, 2 м не виконав вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, чим заподіяв матеріальні збитки.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» (надалі ТДВ «МСК») відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ 2048915 від 05.01.2015 року, строк дії якого встановлено до 07.01.2016 року).

Відповідно до цього договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в розмірі 50 000 грн., франшиза встановлена в розмірі 1 000 грн.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що відносно ОСОБА_2 був складений адмінпротокол про адміністративне правопорушення і постановою Фрунзенського райсуду м.Харкова від 12 листопада 2015 року ОСОБА_2 виснано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, ця постанова не скасована і має преюдиційне значення у справі щодо цивільно-правових наслідків дій ОСОБА_2 під час ДТП.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов"язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту постанови вбачається, що 5 лютого 2015 року приблизно о 19.30 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем АЗЛК (Москвич) 21412, номерний знак НОМЕР_2, на автодорозі поворот с.Елітне + 192 км, 2 м не виконав вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, чим заподіяв матеріальні збитки. (том1, а.с.11).

Згідно п.1.5.ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Отже, зі змісту постанови, яка має преюдиційне значення вбачається, що ОСОБА_2 був учасником ДТП і допустив зіткнення з автомобілем іншого учасника дорожнього руху і при цьому порушив п. 1.5 Правил ДР України, що міститься в розділі загальних положень Правил, а не є обов"язком водія.

Обставини встановлені постановою у адміністративній справі дійсно стосуються ОСОБА_2 щодо його участі у ДТП, але постанова не містить встановлених обставин щодо винних дій ОСОБА_2 в чому саме полягали ці дії.

З огляду на це, та враховуючи, що в даній цивільній справі вирішується питання не про відповідальність особисто ОСОБА_2, до якого не позбавлений можливості звернутися з позовом про відшкодування шкоди ОСОБА_1, а про відповідальність ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія», яка не приймала участі під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, судова колегія вважає, що обставини, які свідчать про винні дії ОСОБА_2 можуть доказуватись при розгляді даної цивільної справи, оскільки від цього залежить чи настане відповідальність іншої особи, яка не приймала участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин судом неповно оцінені докази і не встановлено ступінь вини кожного з учасників ДТП, а також інші обставини, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце як наслідок дій водіїв кількох транспортних засобів.

Згідно з висновками судової транспортної-трасологічної та авто технічної експертизи від 21 травня 2018 року проведеною експертами Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 місце зіткнення автомобіля НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_4 розташовувалося на призначеній для руху транспортних засобів зі сторони с. Елітне в напрямку вул. Салтівське Шосе стороні авто дороги Київ-Харків-Довжанський, тобто на смузі руху автомобіля АЗЛК-2141 (зустрічна сторона дороги, відносно напрямку руху автомобіля Ford-Focus), на ділянці між кінцевим розташуванням вказаних автомобілів, зафіксованим на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, визначити розташування місця зіткнення автомобілів НОМЕР_3 та АЗЛК-2141 реєстраційний номер НОМЕР_2 з розмірною прив'язкою до меж проїзної частини автодороги Київ-Харків-Довжанський експертним шляхом неможливо.

Показання водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 від 05.02.2015 та 24.04.2015 відносно механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме в тій частині, що зіткнення транспортних засобів відбулося на його стороні проїзної частини при переміщенні автомобіля АЗЛК-2141 в некерованому стані, з технічної точки зору, є неспроможними.

Показання водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 від 05.02.2015 та від 12.03.2015 відносно механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме в тій частині, що зіткнення транспортних засобів відбулося на його стороні проїзної частини при переміщенні автомобіля Ford-Focus в некерованому стані, з технічної точки зору, є спроможними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Отже, судова колегія приймає до уваги висновок судової транспортної-трасологічної та авто технічної експертизи від 21 травня 2018 року і вважає, що, оскільки вина водія ОСОБА_2 спростована, існують підстави для відмови у позові до ТДВ "Міжнародна Страхова Компанія" у виплаті страхового відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, то, у зв"язку з відмовою у позові про виплату страхового відшкодування похідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про судові витрати вирішується на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 8 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія», третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" - судовий збір в сумі 809 (вісімсот дев" ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

ОСОБА_5

повний текст постанови

складено 23 серпня 2018 року