Постанова

Іменем України

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 766/11284/16-ц

провадження № 61-32704св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія»,

представник відповідача - Красюк Олена Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Гаврилова Д. В. від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Бугрика В. В., Базіль Л. В., Семиженка Г. В. від 19 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» про скасування наказів про звільнення та про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що він працював на посаді начальника юридичної служби Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» (далі - ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск»). Наказом Міністерства інфраструктури України від 17 жовтня 2016 року №354 ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» було перейменоване у Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» (далі - ДП «Стивідорна компанія «Ольвія»).

Позивач вказував, що 29 червня 2016 року у зв'язку із погіршенням самопочуття він звернувся до медичного закладу для отримання допомоги, проте відповідач застосував до нього дисциплінарне стягнення за прогул у вигляді позбавлення премії, а наказом № 747-к від 29 серпня 2016 року його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 29 червня 2016 року.

Посилаючись на те, що оспорювані накази є незаконними, оскільки відповідачем порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності та двічі притягнуто позивача за вчинення одного правопорушення; крім того причини відсутності на робочому місці 29 червня 2016 року є поважними та пов'язані зі станом здоров'я, просив визнати незаконним наказ ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» № 135-ЗП від 01 липня 2016 року про позбавлення його 100% премії за червень місяць і премії до Дня працівників морського і річкового флоту; визнати незаконним наказ № 199-ЗП від 19 серпня 2016 року про внесення змін до наказу №135-ЗП від 01 липня 2016 року; визнати незаконним наказ ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» №747-к від 29 серпня 2016 року про припинення трудового договору з ОСОБА_4 за прогул без поважних причин 29 червня 2016 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України; поновити його на посаді начальника юридичної служби ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск»; стягнути з ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29 серпня 2016 року по 09 лютого 2017 року в сумі 75 962 грн 46 коп.; стягнути з ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» на його користь премію за червень-серпень місяці, премії до дня працівників морського і річкового флоту та до дня Незалежності України, а також моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що 29 червня 2016 року позивач був відсутнім на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин і при його звільненні відповідачем було дотримано норми трудового законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача було проведено у відповідності до вимог трудового законодавства та за згодою профспілки працівників ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск». Також судом враховано, що позбавлення працівника премії не є видом дисциплінарного стягнення і може застосуватись як оремо, так і одночасно з накладенням дисциплінарного стягнення у виді догани або звільнення.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не були досліджені в повному обсязі всі обставини, які підтверджують поважність причин відсутності позивача на робочому місці 29 червня 2016 року, а саме звернення до лікарні, зумовлене поганим самопочуттям, а тому відповідачем необґрунтовано застосовано до нього такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення.

У вересні 2017 року ДП «Стивідорна компанія «Ольвія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких просило рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити, посилаючись на те, що рішення судів є законними та обґрунтованими, містять повне зсування обставин, що мають значення для справи і висновки, викладені у вказаних рішеннях, відповідають фактичним обставинам справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що ОСОБА_4 з 14 жовтня 2013 року по 29 серпня 2016 року працював на посаді начальника юридичної служби ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрськ».

29 червня 2016 року позивач був відсутній на робочому місці протягом усього робочого дня, що підтверджується матеріалами справи, а саме: доповідною запискою начальника відділу кадрів від 29 червня 2016 року, актом про відсутність на роботі від 29 червня 2016 року, табелем обліку використання робочого часу. 30 червня 2016 року позивач був присутній на робочому місці, а з 01 липня по 27 вересня 2016 року - перебував на лікарняному, що підтверджується листами непрацездатності.

Наказом ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» № 135-ЗП від 01 липня 2016 року ОСОБА_4 позбавлено 100 % премії за червень місць і премії до Дня працівників морського і річкового флоту за прогул 29 червня 2016 року.

Наказом ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» № 199-ЗП від 19 серпня 2016 року у зв'язку з ненаданням пояснень та виправдувальних документів, підтверджуючих поважність причин його відсутності на робочому місці 29 червня 2016 року, внесено зміни до наказу № 135-ЗП від 01 липня 2016 року і позивача позбавлено 100% премії за червень місць, премії до Дня працівників морського і річкового флоту та до Дня Незалежності України.

29 серпня 2016 року за участю позивача відбулось засідання Профспілки працівників ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», на якому надано згоду на звільнення ОСОБА_4 за прогул без поважних причин 29 червня 2016 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Наказом ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» № 747-к від 29 серпня 2016 року його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 29 червня 2016 року.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилався на те, що він був відсутній на робочому місці з поважних причин, оскільки у зв'язку із погіршенням самопочуття він звертався до медичного закладу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір може бути розірваний власником у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 29 червня 2016 року був відсутній на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що є підставою для звільнення відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Роботодавець, не отримавши доказів поважності причин відсутності на робочому місці які б могли свідчити про поважність причин відсутності на робочому місці ОСОБА_4(листок непрацездатності), прийняв правомірне рішення про звільнення останньої за прогул.

Звільнення позивача відбулося 29 вересня 2016 року, тобто в межах строку притягнення до дисциплінарної відповідальності з урахуванням його перебування на лікарняному.

Також судами вмотивовано відхилено доводи позивача щодо подвійного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідно до пункту 12 Положення про преміювання працівників ДП «Спеціалізований морський порт «Октябрьск», затвердженого 02 квітня 2015 року, яке є додатком № 8 до колективного договору підприємства на 2015 -2017 роки визначено, що премія за результатами роботи за місяць може зменшуватись або не нараховуватись взагалі окремим працівникам, комплексним бригадам механізаторів або структурним підрозділам у наступних випадках: порушення правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства (пункт 12.12); невиконання наказів і розпоряджень директора підприємства (пункт 12.16); прогули, запізнення на роботу, несвоєчасне і самовільне залишення робочого місця, відсутність на роботі більше 3-х годин (пункт 12.20).

Отже позбавлення працівника премії є дисциплінарним заходом, однак не є видом дисциплінарного стягнення і може застосуватись як оремо, так і одночасно з накладенням дисциплінарного стягнення у виді догани або звільнення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило