Справа № 303/6442/18
рядок стат. звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанина В.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

19.10.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позов мотивує тим, що 18.10.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 596.

Від даного шлюбу у подружжя народилися двоє дітей: ОСОБА_4, 11.04.2004 року, ОСОБА_5, 15.01.2007 року.

Подружнє життя у сторін не склалося, вони мають різні характери та погляди на подружнє життя, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання.

За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що 18.10.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 596.

Від даного шлюбу у подружжя народилися двоє дітей: ОСОБА_4, 11.04.2004 року, ОСОБА_5, 15.01.2007 року.

Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 200, 206, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112, 113, 150, 160, 180, 182, 183, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 18.10.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Мукачівського міського управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 596 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_2 залишити прізвище «Чепак».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2018 року.

Головуючий В.М. Довжанин