АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/5633/14
Номер провадження: 22-ц/791/953/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Кузнєцової О.А.

Радченка С.В.,

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Гаврилова Д.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Головного управління юстиції у Херсонській області, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними прилюдних торгів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на численні порушення чинного законодавства, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» , у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, об'єднання виконавчих проваджень, визначення вартості та оцінки майна, та закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації належного йому майна, посилаючись на неповідомлення його належним чином про час і місце проведення прилюдних торгів та на неправомірність проведення торгів на підставі оцінки майна, шестимісячний строк дії якої закінчився.

04 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - магазин промислових товарів, загальною площею 313,5 кв м, розташований за адресою АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_5 та/або ОСОБА_3, або третім особам, вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та користування цим нерухомим майном, в тому числі проводити відчуження, передачу в користування та/або зберігання третім особам, тощо.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки ОСОБА_5, який придбав майно на прилюдних торгах, правомірність проведення яких оспорюється по справі, за договором купівлі-продажу від 22.12.2017 року відчужив майно на користь ОСОБА_3, яка також може безперешкодно розпорядитися цим майном, та відчужити його на користь інших осіб, у зв'язку з чим просив задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене вище майно.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, яка, на його думку, постановлена з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову про задоволення його заявипро забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказав, що суд дійшов неправильного висновку про відсутність у заявника права на подачу заяви про забезпечення позову, оскільки вжиття заходів такого забезпечення впливає на його права та обов'язки, як сторони спірних правовідносин.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу учасниками справи до суду не подавався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, постановити нову про задоволеннязаяви про забезпечення позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7, зазначила, що, на їх думку, ухвала суду є законною та обґрунтованою. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили

Заслухавши доповідача, представників сторін, які з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України позов забезпечується для ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів саме позивача. Оскільки ОСОБА_2 залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, тому він не має права на подання такої заяви, а також заявник не вказав підстави та не надав докази, які б свідчили про необхідність забезпечення позову для захисту інтересів позивача.

Проте погодитися із висновком суду не можна.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 є учасником справи - третьою особою із самостійними вимогами, який 03 липня 2014 року пред'явив позов до Головного управління юстиції у Херсонській області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» про визнання прилюдних торгів недійсними (т.1 а.с.181-185).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що реалізація спірного нерухомого майна на прилюдних торгів проведена державним виконавцем за заниженою ринковою вартістю об'єкту, за простроченим звітом оцінки майна, що вплинуло на його обов'язки по виконанню зобов'язань за кредитним договором укладеним з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Отже, висновок суду про відсутність у заявника ОСОБА_2 права щодо звернення до суду з заявою про забезпечення позову є неприйнятними.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року), передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 звернулися до суду за захистом свого, як вони вважають, порушеного права, яке виникло з кредитних правовідносин, пов'язаних з реалізацією іпотечного майна - приміщення магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на прилюдних торгах, які позивачі просили визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_5, як переможцю торгів.

З метою забезпечення позову, ОСОБА_2 просив накласти арешт на спірне майно та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчинити будь-які дії щодо цього майна.

Обґрунтовуючи необхідність застосування забезпечення позову у спосіб обраний заявником, ОСОБА_2вказав, що 22 грудня 2017 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу відчужив спірне нерухоме майно на користь ОСОБА_3, яка без вжиття заходів забезпечення позову також має можливість розпорядитися майном на власний розсуд, що може в подальшому унеможливити чи утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи встановлені по справі обставини, розмір заявлених позовних вимог та той факт, що можливе розпорядження третіми особами належним їм майном утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову та те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 про необхідність вжиття заходів забезпечення позову на майно є співмірною заявленим позовним вимогам та підлягає частковому задоволенню шляхом накладення арешту на майно та заборони його відчуження.

Разом із цим, з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог заяви в частині заборони ОСОБА_5 та/або ОСОБА_3, або третім особам вчиняти будь-які дії щодо користування спірним нерухомим майном - приміщенням магазину промислових товарів, в тому числі передачу в користування та/або зберігання третім особам, оскільки такий вид забезпечення позову може призвести до необґрунтованого порушення майнових прав власника майна впродовж часу розгляду справи.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 05 квітня 2018 року постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвала суду в порядку ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 квітня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна - магазину промислових товарів, загальною площею 313,5 кв м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Виконання постанови доручити Суворовському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження постанови про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 серпня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

С.В. Радченко