12 грудня 2018 року м. Кремінна
Справа № 414/2374/18
Провадження № 2/414/578/2018
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Садова-ІІ, 8, де вона зареєстрована. За вказаною адресою також зареєстровані донька позивача ОСОБА_4 та онук позивача ОСОБА_3
На даний час відповідачі проживають та працюють у м. Києві, а саме ОСОБА_5 не проживає за вказаною адресою більше двох років, а ОСОБА_3 пона десять років. Між позивачем та відповідачами склалися неприязні стосунки, вони посварилися та припинили спілкування, відповідачі змінили номери телефонів.
В той же час, факт реєстрації відповідачів створює перешкоди у реалізації права власності позивачем на вказаний будинок.
У звязку із викладеними обставинами позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.
Ухвалою суду від 12.12.2018 було прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у справі в частині позбавлення права користування жилим приміщенням ОСОБА_4, а також продовжено розгляд справи в частині позовних вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням ОСОБА_3
У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просили розглянути справу за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який були належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Дослідивши письмові матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.1996 набула права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Садова-ІІ, 8, що також підтверджуються технічним паспортом на зазначений житловий будинок від 08.09.1989 (а.с. 7, 10-12).
Відповідно до довідки Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області № 1694 від 31.08.2018 позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою зареєстрований онук позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується домовою книгою на зазначений будинок (а.с. 5-6, 8).
З акту на предмет проживання від 31.08.2018, підписаного секретарем Красноріченської селищної ради та сусідами-свідками ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вбачається, що за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Садова-ІІ, 8, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який не проживає за місцем своєї реєстрації з 2008 року (а.с. 9).
Як зазначається у ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У звязку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Садова-ІІ, 8, в якому залишається зареєстрованим її онук відповідач ОСОБА_3, що перешкодає позивачу в реалізації її права власності на вказаний будинок.
Враховуючи зазначені обставини, а також той факт, що відповідач ОСОБА_3 без поважних причин не проживає за адресою своєї реєстрації понад один рік, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні актом на предмет проживання від 31.08.2018, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про позбавлення права користування жилим приміщення задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Бараниківка, вул. Садова-ІІ, 8.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його складення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Кремінського районного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя І.Г. Безкровний