Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/376/18

Номер провадження: 2/511/300/18

23 травня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.09.2007 року в розмірі 20026,75 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 670,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 31.12.2017 року склала 20026,75 грн, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи проти позову, надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з даним позовом за межами позовної давності, так як відповідно до виписки по розрахунку заборгованості, він припинив виплачувати кошти за даним кредитним договором з 07.11.2007 року, так як вважав, що виплатив кредитні кошти. Більш ніж 8 років ОСОБА_2 не заявляв про стягнення заборгованості за договором. Після цього починаючи з 29.01.2015 року до 12.03.2015 року він був мобілізований до лав Збройних сил України. В цей період він в ПАТ КБ «Приват Банк» отримав картку для отримання заробітної плати, з якої 15.06.2015 року автоматично списано кошти в сумі 429,16 грн.

Оскільки остання операція по картці, яку він отримав 08.09.2007 року відбулась 07.11.2007 року, саме з цього часу ОСОБА_2 мав право на звернення до суду з відповідним позовом.

Також відповідач зазначив, що ОСОБА_2, не попереджаючи його про наявність незначного боргу по кредиту і не звертаючись в суд, фактично нараховував проценти за користування кредитом майже три роки підряд, чим свідомо сприяв збільшенню розміру заборгованості по процентам за користування кредитом.

Також вважає, що неправомірно заявлено банком вимоги про одночасне стягнення пені та штрафу за договором, так як їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

ПАТ КБ «Приват Банк» надав до суду відповідь на відзив, в якій спростовував доводи відповідача про наявність підстав для відмови в задоволені позову.

Вважають, що заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Стосовно зменшення розміру неустойки, зазначили, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що призвело до заборгованості, яка станом на 31.12.2017 року склала 20026,75 грн, доказів щодо його важкого фінансового становища не має.

Щодо строків позовної давності, зазначили, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а тому банк звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 05.2009 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 16.02.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник судове засідання не з"явились. Надали суду заяву в якій зазначені у відзиві підстави підтримали, просили їх задовольнити, також просили справу розглядати у їх відсутність.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 670,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 26.04.2018 року №20180211/0065 ОСОБА_1 відповідно до укладеного кредитного договору «б/н від 08.09.2007 року отримав кредитну картку №742552, з терміном дії до 05.2009 року.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_2 "Приват Банк" є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_2 "Приват Банк", найменування Банку змінено на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, про що зазначено у Статуті ПАТ КБ "Приват Банк".

ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову.

Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», ОСОБА_2 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконував.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31.12.2017 року має заборгованість по кредиту у сумі 20026,75 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 489,90 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 15707,00 грн, заборгованості за пенею та комісією 2400,00 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 929,85 грн.

Таким чином, заявлені Банком позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 правомірні та обґрунтовані.

Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1, не заперечуючи наявність боргових зобовязань перед банком по кредитному договору, надав суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Так ОСОБА_1 в відзиві вказував, що ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду - 16.02.2018 року, тоді як 07.11.2007 року він здійснив останній платіж по погашенню боргу по кредитній картці, після цього припинив вносити періодичні платежі для погашення боргу, а тому саме з цієї дати у Банку виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав і це право ОСОБА_2 мав реалізувати на протязі трьох років, тобто до - 07.11.2010 року.

Суд, давши оцінку доводам відповідача, викладеним в письмовій заяві, щодо застосування строків позовної давності , приходить до наступного висновку.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Таким чином початок перебігу строку давності повязується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 30 вересня 2015 року №6-154цс15, а також в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі №638/10895/14-ц.

Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Так відповідно до п.2.1.1.2.11 розділу 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного в картці.

Таким чином відповідно до Умов договору, укладеного між ПАТ КБ "Приват Банк" і ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулись в суд з позовною заявою про захист порушеного права в лютому 2018 року.

Як встановлено з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.09.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 остання банківська операція щодо повернення кредиту була здійснена відповідачем 07.11.2007 року. (а.с.5)

24.03.2015 року ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приват Банк» було отримано картку для отримання заробітної плати, з якої 15.06.2015 року автоматично ОСОБА_2 без його дозволу списав кошти в сумі 429,16 грн.

Таким чином судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в лютому 2018 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив 07.11.2010 року і який обчислюється з моменту останньої банківської операції до моменту предявлення позову, після вказаної дати відповідач перестав виконувати умови укладеного договору, користуватися платіжною карткою, не сплачувала борг, не вносив періодичних платежів та не отримувала нову картку. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило.

Доводи позивача стосовно того, що по даним вимогам ними встановлений Умовами надання кредиту строк позовної давності терміном 50 років не приймається судом до уваги, так як в заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання кредиту, в яких на теперішній час строк позовної давності встановлений Банком 50 років, однак вказані Умови не містять підпису відповідача.

Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими умовами ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, в матеріалах справи не має, тому застосуванню підлягають положення ст.257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. (правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 11.03.2015 року ).

Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості належить відмовити в звязку з пропуском Банком строку на звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.207, 257-259, 261, 266, 526, 530, 610, 611, ч.1 ст.612 , 1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук