Постанова

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 180/1544/16-ц

провадження № 61-20425св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_5,

представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» - Горбач ІгорВолодимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 рокуу складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа-страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування»), ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 27 листопада 2015 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

09 грудня 2015 року постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 квітня 2015 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Посилався, що у звіті про оцінку вартості матеріального збитку від 9 березня 2016 року вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ДЕУ» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей, які підлягають заміні, складає 18 884,45 грн. Проте, страхова компанія визначила страхове відшкодування у розмірі 16 724,92 грн., яке було йому виплачено.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на свою користь 2 119,53 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування. Крім того, просив стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_5 3 260,78 грн. - відшкодування матеріальної шкоди, з яких: 1 300 грн. - витрати на товарознавче дослідження, 1 200 грн. - витрати на послуги евакуатора, 760,78 грн. - витрати на листування та телеграми, а також 5 000 грн. - відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року у складі судді Тананайської Ю. А. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_4 недоплачену суму страхового відшкодування - 2 119,53 грн., зменшену на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, згідно до статті 36 Закону; витрати на проведення експертизи - 1 300 грн.; витрати на послуги евакуатора - 1 200 грн.; сплачений судовий збір - 551,2 грн.

В іншій частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені витрати у розмірі 760,78 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 грн. та сплачений судовий збір - 551,2 грн.

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що страхова компанія не направила експерта для огляду автомобіля в установлений статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, тому ОСОБА_4 правомірно самостійно визначив аварійного комісара, який 26 лютого 2016 року оглянув автомобіль та 09 березня 2016 року склав звіт про вартість матеріального збитку, який становить 18 884,45 грн., тому страховано компанія повинна була сплатити саме таку суму страхового відшкодування.

Крім того, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_4 для відновлення свого порушеного права здійснив витрати, пов'язанні з направленням листів, телеграм страховим компаніям та відповідачу, що підтверджується квитанціями, то вони повинні бути відшкодовані ОСОБА_5, який винен у завданні позивачу матеріальної шкоди, а також моральна шкода, з урахуванням засад розумності та справедливості.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» задоволено частково. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року у частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплатила позивачу суму страхового відшкодування, яка була розрахована відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позивач, отримавши страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, не позбавлений можливості звернувся до особи, яка завдала шкоди, у порядку статті 1194 ЦК України, для відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, оскільки страхова компанія сплатила йому страхове відшкодування не у повному обсязі.

Посилається, що апеляційний суд безпідставно взяв до уваги складений на замовлення страхової компанії висновок експертного товарознавчого дослідження від 23 березня 2016 року оскільки страховик не здійснив огляд належного йому пошкодженого автомобіля у строк, передбачений пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Альфа С0трахування», апеляційний суд, встановивши, що страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 16 724,92 грн., яке було розраховане відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині.

При цьому, апеляційний суд правильно вказав, що позивач, отримавши страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, не позбавлений можливості звернувся до особи, яка завдала шкоди, у порядку статті 1194 ЦК України, для відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк