Справа № 654/929/18
Провадження № 2/654/633/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2018 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області в складі :

головуючої судді Охтень А.А.,

при секретарі Ільєнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Старозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку розташованого в с. Стара Збурївка по вул. Перемоги, 28, Голопристанського району Херсонської області. У вказаному помешканні зареєстрована її донька ОСОБА_2, однак протягом останніх восьми років відповідач за місцем реєстрації не проживає. В звязку з тим, що реєстрація ОСОБА_2 створює ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, остання просить суд визнати відповідачку такою, що втратили право користування її житлом та зняти її з реєстрації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку, відзив не подавала.

Представник третьої особи в судове засідання також не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідачів та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 223, 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вивчивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Правовідносини сторін, щодо володіння будинком регулюються Житловим Кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про правов власності серії САС 254356 від 18.03.2009, виданого згідно рішення виконкому Старозбурївської сільськоїх ради від 24.09.2008р. №96, ОСОБА_1 є власником житлового будинку. Розташованого в с. Стара Збурївка по вул Перемоги, 28, Голопристанського району Херсонської області.

3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.

Як вбачається з довідки Старозбурївської сільської ради №327 від 19.03.2018р. в будинку по вул. Перемоги 28 в с. Стара Збурївка зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, 2001 р.ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

Однак, згідно акту підтвердження фактичного місця проживання від 14.08.2018р. складеного комісією депутатів Старозбурївської сільської ради та затвердженого головою сільської ради встановлено, що донька позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає на території с. Стара Збурївка майже вісім років, з 2010 року і по дійсний час, оскільки вибула до м. Київ.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Також згідно п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилплощу.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Таким чином, в звязку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації понад 1 рік, остання втратила право на користування житловим приміщенням №28 по вул. Перемоги в с. Стара Збурївка, Голопристанського району, Херсонської області, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні вимог про зняття відповідача з реєстрації, оскільки це не відноситься до компетенції та повноважень суду, а відповідні дії вчиняються органом реєстрації згідно положень ст. 7, 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 284, 354-355ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 28 по вул. Перемоги в с. Стара Збурївка, Голопристанського району Херсонської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7