П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м. Київ

Справа № 755/14233/15-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/4946/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

за участю секретаря Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О., у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково залишив заяву без розгляду на підставі повторної неявки у судове засідання заявника та його представника, належним чином повідомлених про розгляд справи, всупереч надісланій представником заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набув чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с.189).

В судове засідання адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника та його представника, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що 22 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною (а.с.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с.14). Судовий розгляд неодноразово відкладався.

11 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с.170-172).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим Кодексом.

Статтею 257 ЦПК Українивизначено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

З аналізу вказаної норми убачається, що суд вправі залишити позовну заяву без розгляду лише за умови повторної неявки позивача або його представника в судове засідання, належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, а також якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, і нез'явлення позивача не перешкоджає розгляду справи.

Визначальним фактором при вирішенні питання про залишення без розгляду заяви, з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є повторна (друга поспіль) неявка належним чином повідомленого позивача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи повторно не з'явилися в судове засідання, призначені на 15 березня 2018 року та 11 квітня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Посилання районного суду про належне повідомлення заявника та його представника суперечать матеріалам цивільної справи.

Як убачається, заявник та його представник про розгляд справи, що мав відбутися 15 березня 2018 року не повідомлені, направлена судом повістка про виклик до суду ОСОБА_1 отримана 19 березня 2018 року (а.с.161), а поштове відправлення на ім'я ОСОБА_2 повернуто на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.162-163).

Крім того, згідно довідки, складеної секретарем судового засідання Грінкевич А.І., справа за заявою ОСОБА_2 знята зі складу, призначеного до розгляду 15 березня 2018 року в зв'язку із перебування судді Яровенко Н.О. на лікарняному (а.с.158) та її розгляд відкладено на 11 квітня 2018 року. На підтвердження даної обставини скаржником суду також надана довідка від 03 травня 2018 року за підписом голови Дніпровського районного суду м. Києва Ластовки Н.Д., що 15 березня 2018 року суддя Яровенко Н.О. дійсно перебувала на лікарняному.

В судове засідання 11 квітня 2018 року заявник та його представник не з'явилися, про розгляд справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином (а.с.164).

Разом з тим, ОСОБА_1 направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, що була датована 10 квітня 2018 року, а зареєстрована в канцелярії суду 11 квітня 2018 року (а.с.174).

Таким чином, районний суд дійшов помилкового висновку про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є…порушення норм процесуального…, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала, як постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-382,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко А.А. Пікуль