У Х В А Л А

12 грудня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою до предявлення позову до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Заяву обґрунтував тим, що 27.03.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 600 000,00 грн. на ремонт належної йому на праві власності нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, які він зобовязувався повернути не пізніше 20.08.2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, ОСОБА_2 видана розписка від 27.03.2018 року, що підтверджує передання йому коштів в розмірі 600 000,00 грн., крім того позичальник надав йому копії правовстановлюючих документів на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74. Станом на 01.12.2018 року вказані грошові кошти ОСОБА_2 йому не повернені, тобто позичальником прострочено обовязок більше ніж на 3 місяці. На його звернення ОСОБА_2 пояснює, що грошові кошти витратив на ремонт нежитлової будівлі і він не має можливості повернути йому борг. Враховуючи вищевикладене, його позов про стягнення суми боргу може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2, яке є у його власності, а саме нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2018 року, копією свідоцтва від 19.03.2018 року, та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нього, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися. Відповідно до ч. 7,8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином за рахунок нерухомого майна, щодо якого заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову, після задоволення його позовних вимог він матиме можливість задовольнити свої вимоги шляхом реалізації вказаного майна у виконавчому провадженні. Підстави для обовязкового застосування зустрічного забезпечення в даному випадку відсутні. У звязку з цим заявник просить вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, а саме: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, на приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв. м. та приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв. м., нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74 та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: на приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв. м., приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв. м., нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пункт 1, 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є стягнення суми боргу за договором позики з ОСОБА_2 (у майбутньому відповідача) в розмірі 600 000,00 грн., індексу інфляції в розмірі 24000,00 грн. (інфляційні втрати) та 3% річних в розмірі 5 030,14 грн., всього 629 030,14 грн.. Враховуючи ціну позову заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Київська, 74, які належать ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2018 року та копією свідоцтва від 19.03.2018 року.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, заявником не назначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не зазначено відомості щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, заявлено спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та заборону вчинення дій, а позовні вимоги передбачаються про стягнення грошових коштів, не додано доказів щодо вартості майна, як і не додано доказів щодо порушення відповідачем прав позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 12.12.2018 року.

СуддяОСОБА_3