Провадження № 2/537/583/2018
Справа № 537/1481/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районнни й суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

при секретарі Скічко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи відділу ведення Реєстру ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 100 по вул. Республіканській в м. Кременчуці .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно договору купівлі-продажу від 29.11.1998 року укладеному між нею та ОСОБА_6, посвідченим

приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№1889, позивачу належить на праві власності 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Республіканська, буд.100 в м.Кременчуці Полтавської області, (підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.11.1998 року). Співвласником іншої 2/5 частин будинку є ОСОБА_4, яка отримала у власність дану частину на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія ВРТ №311473, 03.08.2012р. видане ОСОБА_8, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу за р.№4656. (підтверджується інформаційною довідкою з ЄДРРП від 04.04.2018р.)

Відповідно до фактичного порядку користування, що склався між позивачем та іншим співвласником будинку ОСОБА_4 позивач та її сім*я користуються квартирою №1, а інша квартира №2 знаходиться в користування ОСОБА_4

Відповідно довідки, виданої ТОВ «Місто для людей» 20.03.2018р. за даною адресою, в належних позивачу двох кімнатах загальною площею 17,60 кв.м. зареєстровані троє осіб: ОСОБА_9 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 - син, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, не встановлена особа.(підтверджується довідкою від 20.03.2018 року, копією домової книги для реєстрації за адресою вул.Республіканська, №100 в м.Кременчуці).

26 грудня 2000 року позивачем як співвласником будинку була надана згода про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_11, який на той час перебував у скрутному матеріальному стані і потребував з мого боку даної допомоги.

З часу реєстрації відповідача за даною адресою по даний час відповідач в належному житлі не проживає, що підтверджується Актом про не проживання, складеному ТОВ «Місто для людей» 20.03.2018р. за підписами іншого співвласника будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_12.

Дана особа, що є відповідачем по справі не являється членом сім»ї позивача.

Де на даний час знаходиться відповідач немає жодної інформації.

За місцем реєстрації в буд.100 по вул.Республіканській в м.Кременчуці особистих речей відповідача немає, будь-якого господарства за даною адресою він не веде, не оплачує вартість нарахованих комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню будинку,

фактично відсутній в ньому, що є перешкодою позивачу в користуванні власністю та викликає інші незручності , у зв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з»явився , хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи .

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача , оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.

Суд, вислухавши позивача та його представника, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , встановив наступне.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 29.11.1998 року укладеному між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідченим

приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р.№1889, позивачу належить на праві власності 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Республіканська, буд.100 в м.Кременчуці Полтавської області, (підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.11.1998 року). Співвласником іншої 2/5 частин будинку є ОСОБА_4, яка отримала у власність дану частину на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія ВРТ №311473, 03.08.2012р. видане ОСОБА_8, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу за р.№4656. (підтверджується інформаційною довідкою з ЄДРРП від 04.04.2018р.)

Відповідно до фактичного порядку користування, що склався між позивачем та іншим співвласником будинку ОСОБА_4 позивач та її сім*я користуються квартирою №1, а інша квартира №2 знаходиться в користування ОСОБА_4

В даній частині будинку зареєстровані члени сім*ї позивача ОСОБА_1, а саме - ОСОБА_9 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 - син, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, не встановлена особа .

Починаючи з 2000 року, відповідач ОСОБА_5 у будинку не проживає та ніколи не проживав. На даний час місце проживання відповідача їм невідомо.

Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з моменту реєстрації, а саме з 2000 року.

Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 20.03.2018р. за підписами іншого співвласника будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_12.

Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до частини 1 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останнього на володіння та розпорядження своїм майном; відповідач ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає понад шість місяців.

Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрований у домоволодінні № 100 по вул.. Республіканській в м. Кременчуці з 2000 року , власниками якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з 2000 року і по теперішній час.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт не проживання відповідача, ОСОБА_5 в помешканні, власниками якого є позивач, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними йому правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, у зв»язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні 3/5 частини житлового приміщення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким що втратив право користування житловим приміщенням , а саме житловим будинком № 100 по вул. Республіканській в м. Кременчуці Полтавської області..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31 травня 2018року.