Справа № 127/2-708/08
Провадження № 22-ц/772/1754/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуСправа № 127/2-708/08м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4, на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко Анастасії Володимирівни,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2018 року, постановлену у складі судді Бессараб Н. М., дата складання повного тексту ухвали 09.07.2018 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд зі скаргою на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко А.В. (далі - державний виконавець Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області).

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 як боржник по виконавчому провадженню № 48745890 щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не згідний із розміром заборгованості по аліментах, визначеної державним виконавцем Замостянського ВДВС м. ВінницяГТУЮ у Вінницькій області Федорченко А.В. станом на 22.05.2018 року в розмірі 21970,60 грн. Вважає, що розрахунок заборгованості по аліментах державним виконавцем визначено невірно, а також не враховано сплату ОСОБА_3 заборгованості по аліментах в сумі 14480,00 грн.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_3 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Федорченко А.В. по визначенню в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890, складеному 22.05.2018 року за №22394/152ц-25 заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 22.05.2018 року в розмірі 21970,60 грн. та зобов'язати державного виконавця скласти належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд не вправі зобов'язувати виконавчу службу здійснити перерахунок заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_3, який вже обраховано державним виконавцем. Судом роз'яснено, що в разі наявності спору про розмір заборгованості спір може бути вирішено судом в позовному провадженні згідно з частиною третьою статті 195 СК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та винести постанову, якою вимоги скарги задовольнити.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у даному випадку спір про розмір аліментів має вирішуватися у позовному порядку відповідно до частини третьої статті 195 СК України, а не як скарга на дії державного виконавця.

Зазначає, розмір аліментів визначено рішенням суду, на основі якого державний виконавець склав свій розрахунок, зазначені дії державний виконавець вчинив під час виконання судового рішення, та ним порушено права боржника, останній скористався наданим йому статтею 447 ЦПК України правом оскаржити дії державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_7, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний спір, щодо розміру аліментів, не може вирішуватися в порядку розгляду скарг на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, а має розглядатися в порядку позовного провадження.

Зазначає, що кошти в сумі 14480 грн. перераховані боржником на рахунок, власником якого стягувач не являється, а тому зазначена обставина не звільняє його від обов'язку виконати рішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що на виконанні Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 48745890 з виконання виконавчого листа № 2-708/08 виданого 15.09.2015 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 300,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 07.12.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувач змінила прізвище "ОСОБА_7" на "ОСОБА_7", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 від 12.05.2017 року, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Дитина ОСОБА_6 змінив прізвище "ОСОБА_6" на прізвище "ОСОБА_6", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 15.04.2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Федорченко А.В. 12.02.2018 року складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3, відповідно до якого заборгованість по сплаті аліментів останнього становить 14473,30 грн.

Відповідно до копій квитанцій від 13.03.2018 року на суму 7000,00 грн. та від 11.04.2018 року на суму 7480,00 грн. з призначенням платежу: поповнення картки за відповідним номером, які як стверджує заявник (боржник) ОСОБА_3 були сплачені ним на картковий рахунок сина ОСОБА_6 саме як погашення заборгованості по аліментах на утримання дитини в рамках даного виконавчого провадження.

12.04.2018 року державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Федорченко А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

22.05.2018 року начальником Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Совиком Р.С. винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.04.2018 року, винесеної державним виконавцем Федорченко А.В., оскільки державним виконавцем в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 12.02.2018 року не враховано мінімальний розмір аліментів зазначений у виконавчому листі і відповідно до наданих квитанцій, кошти були перераховані на рахунок сина, а не на рахунок стягувача.

Державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Федорченко А.В. було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 48745890, відповідно до якого станом на 22.05.2018 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах складає 21970,60 грн..

Висновок суду першої інстанції про те, що в разі наявності спору про розмір заборгованості спір може бути вирішено судом лише в позовному провадженні згідно з частиною третьою статті 195 СК України, а не в порядку розгляду скарги боржника на дії державного виконавця, апеляційний суд вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Колегія суддів зауважує, що обраний заявником спосіб захисту свого права, а саме звернення у суд зі скаргою на дії державного виконавця не суперечить положенням як норм ЦПК України так і норм ЦК України та СК України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 26 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» звертає увагу судів на те, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підстава скарги (її обґрунтування) вказує на те, що заявником оскаржуються саме дії державного виконавця по визначенню суми заборгованості за аліментами без врахування двох платежів, що відповідає вимогам статті 447 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів скарги вбачається, що у заявника існує спір з державним виконавцем з проводу обчислення розміру заборгованості за аліментами. Заявник оскаржує його дії щодо законності та вірності складеного ним розрахунку, вказує на неправомірність неврахування двох сплачених сум, і судова оцінка таких дій державного виконавця може бути надана лише у порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

З позицій сторін виконавчого провадження у даній справі також вбачається і наявність спору стягувача з боржником з приводу розміру заборгованості за аліментами і такий спір може бути вирішений у позовному провадженні, якщо одна із сторін реалізує своє право і звернеться з відповідним позовом до суду.

Проте, виходячи з принципу диспозитивності, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами, в тому числі обираючи і спосіб і форму звернення до суду, яка передбачена процесуальним законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця з підстав наявності спору між стягувачем та боржником, який може бути вирішений лише в позовному провадженні, суд першої інстанції одночасно порушив декілька фундаментальних принципів цивільного судочинства (верховенство права, диспозитивність, пропорційність).

Відмова у розгляді по суті скарги на дії державного виконавця не відповідає завданням та меті цивільного судочинства визначеним у ст.2 ЦПК України.

Зокрема, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, шо виконання рішення суду є завершальною стадією судового розгляду, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці.

Однією із форм безпосередньої участі суду у цій стадії судового розгляду, є судовий контроль за виконанням судових рішень, який здійснюється в порядку визначеному розділом VII ЦПК України за зверненням сторін виконавчого провадження.

Суд першої інстанції ухилився від здійснення судового контролю, не надав відповіді на доводи скарги і законності дій державного виконавця, чим також порушив і ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Колегія суддів вважає, що обраний заявником у даній конкретній справі спосіб захисту, як звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, відповідає обставинам справи, здійснений у формі судового контролю щодо завершальної стадії судового розгляду, у спосіб, що відповідає процесуальному закону і є більш ефективним способом судового захисту, ніж звернення з самостійним позовом до іншої сторони виконавчого провадження.

Апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції в частині виключності права суду обчислити вірність розрахунку державного виконавця лише в позовному провадженні.

Так, відповідно до ч.4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

На думку суду, ч. 4 ст. 195 СК України, не позбавляє сторону виконавчого провадження оскаржити (оспорити) дії державного виконавця щодо правильності, підставності та обґрунтованості обрахунку заборгованості за аліментами, які, на думку заявника, вчинені всупереч закону та його прав. Вказана норма права не позбавляє права суду обчислити заборгованість за аліментами при розгляді такої скарги, тим самим надавши оцінку діям (бездіяльності) державного виконавця, який попередньо здійснив такий розрахунок, і який, очевидно, влаштовує лише одну зі сторін виконавчого провадження.

В такому разі судом реалізовується і право і виконується завдання покладене на нього ч. 4 ст. 195 СК України.

Частина 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Очевидно, що вказана норма відносить до компетенції суду питання визначення (обчислення) розміру заборгованості за аліментами, якщо з таким розміром не погоджується сторона виконавчого провадження, і фактично дублює ч. 4 ст. 195 СК України. Проте, норма ч.8 ст. 71 Закону і не забороняє заінтересованій особі оскаржити дії державного виконавця, який допустив порушення закону та її прав при здійсненні обрахунку заборгованості, тобто у порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Можливість, правильність та правомірність розгляду по суті скарг на дії державного виконавця, зокрема щодо законності здійсненого ним обрахунку заборгованості за аліментами, підтверджується і практикою касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 2-1071/05, провадження № 61-1512св17).

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Вирішуючи скаргу по суті, апеляційний суд враховує те, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12.02.2018 року розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890 за період з 01.01.2009 року по 31.01.2018 року ОСОБА_3 становив 14473 грн. (т.1 а.с. 15).

Відповідно до копій квитанцій, боржником 13.03.2018 року було здійснено переказ 7000 грн. та 11.04.2018 року в розмірі 7480 грн., тобто було перераховано 14480 грн.

У справі встановлено і ніким не оспорюється, що зазначені кошти були перераховані боржником на картковий рахунок свого сина ОСОБА_6.

Таким чином, заборгованість за аліментами станом на 12.02.2018 року була погашена боржником двома переказами в березні та квітні 2018 року.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем зазначена сума мала б бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за аліментами, оскільки фактично збігається з сумою заборгованості за аліментами на той час. Вказані суми мають значний розмір та перераховані батьком сину в той час як існує заборгованість за аліментами, що вказує саме на те їх цільове призначення про яке вказує заявник. В справі не має і інших доказів, щодо призначення цих коштів або певного погодженого сторонами їх використання.

Та обставина, що кошти на погашення заборгованості перераховані не на користь стягувача, а на користь сина, на думку колегії суддів не має визначального значення, оскільки кошти призначені саме для сина, який відповідно до ч.1 ст.179 СК України є їх власником. На момент отримання вказаних коштів син досяг повноліття і, як пояснив заявник, такий порядок сплати аліментів, перерахування на картку саме сина, склався вже декілька років.

Зважаючи на встановлені обставини у справі, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, заслуговують на увагу, а тому сплачена боржником сума 14480 грн. має бути врахована державним виконавцем в рахунок погашення аліментів по виконавчому провадженню № 48745890.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи наведене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню повністю, дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко А.В. по визначенню в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890, складеному 22.05.2018 року за №22394/152ц-25 заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 22.05.2018 року слід визнати неправомірними, зобов'язавши її скласти належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись підпунктом вісім, дев'ять пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 451 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2018 року у даній справі скасувати та прийняти нову.

Скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4, на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко Анастасії Володимирівни, задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко Анастасії Володимирівни по визначенню в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890, складеному 22.05.2018 року за №22394/152ц-25 заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 22.05.2018 року в розмірі 21970,60 грн..

Зобов'язати державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко Анастасію Володимирівну скласти належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48745890 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови виготовлено 27.08.2018 року.