Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 756/11582/15-ц

провадження № 61-17445св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі судді Васалатія К. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Український Бізнес Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер» (далі - ВАТ «Селянський КБ «Дністер») та ОСОБА_5 укладений кредитний договір про надання іпотечного кредиту № 3553/1 з метою інвестування у житлове будівництво на термін до 08 червня 2016 року. Предметом цього договору було надання банком грошових коштів у розмірі 144 445,00 доларів США, що станом на 09 червня 2006 року за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 583 557,80 грн, згідно з яким відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 0,1 % від суми кредиту.

02 червня 2009 року між ВАТ «Селянський КБ «Дністер» та ПАТ «Український Бізнес Банк» укладений тристоронній договір про уступку права вимоги № 5, згідно з яким до ПАТ «Український Бізнес Банк» як нового кредитора (який є правонаступником всіх прав та обов'язків АБ «Український Бізнес Банк») перейшло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Свої зобов'язання відповідач за указаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 95 240,00 доларів США, що станом на 19 серпня 2015 року за курсом НБУ становить 2 103 613,42 грн, із яких: 88 225,18 доларів США - тіло кредиту; 6 221,32 доларів США - заборгованість за процентами; 794,07 доларів США - заборгованість зі сплати місячної комісії.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму боргу за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року позов ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» з ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2006 року № 3553/1 у розмірі 2 103 613,42 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник зобов'язаний виконувати договір належним чином та у встановлений строк, адже одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 12 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У березні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надав суду належних доказів щодо надання кредитних коштів, а надані ним документи не містять підпису сторін та печатки банку. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо укладення сторонами кредитного договору на указаних позивачем умовах. Також апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної та почеркознавчої експертизи документів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Подана касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Станом на час розгляду указаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_5

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, з огляду на таке.

Судом установлено, що 09 червня 2006 року між ВАТ «Селянський КБ «Дністер» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір про надання іпотечного кредиту

№ 3553/1. За умовами договору позивач надав відповідачу кредит у сумі

144 445,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09 червня 2006 року становить 583 557,80 грн для інвестування у житлове будівництво.

Із договору від 27 березня 2006 року № 0021 НЖ про участь у фонді фінансування будівництва, вбачається, що строк його дії - до 08 червня 2016 року, зі сплатою 12,5 % річних та зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 0,1 % від суми кредиту.

02 червня 2009 року між ВАТ «Селянський КБ «Дністер» та ПАТ «Український Бізнес Банк» укладений тристоронній договір про уступку права вимоги № 5, згідно з яким до ПАТ «Український Бізнес Банк» як нового кредитора (який є правонаступником всіх прав та обов'язків АБ «Український Бізнес Банк») перейшло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Розмір, умови надання та повернення грошових коштів, а також сплата процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Пунктом 1.1 договору про уступку права вимоги визначено, що первісний кредитор - ВАТ «Селянський КБ «Дністер» уступає, а новий кредитор - ПАТ «Український Бізнес Банк» приймає на себе право вимоги за договором про надання іпотечного кредиту № 3553/1 укладеного між первісним кредитором та позичальником.

Пунктом 1.3 договору про уступку права вимоги визначено, що право вимоги нового кредитора поширюється на можливу неустойку (пеня, штрафи), що сплачує позичальник відповідно до умов кредитного договору.

Пунктом 2.2 договору про уступку права вимоги визначено, що вартість права вимоги за кредитним договором становить 95 349,49 доларів США, що за курсом НБУ на дату підписання договору складає суму 725 657,29 грн.

На виконання вимог пункту 2.3 договору про уступку права вимоги між первісним кредитором та позивачем 02 червня 2009 року укладено угоду про зарахування зустрічних вимог, за якою позивач розрахувався з первісним кредитором сумою у розмірі 95 349,49 доларів США, що за курсом НБУ складає суму 725 657,29 грн.

На виконання пункту 5.4 договору про уступку права вимоги між ВАТ «Селянський КБ «Дністер» та позивачем 03 червня 2009 року укладений договір про відступлення права за іпотечним договором, за яким відбулась передача від первісного кредитора новому кредитору усіх документів, які засвідчують права вимоги за основним зобов'язанням, що підтверджується укладеним договором про відступлення прав за іпотечним договором, який зареєстрований у реєстрі за № 1620 та засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

У зв'язку із порушенням позичальником ОСОБА_5 кредитних зобов'язань утворилась заборгованість на загальну суму 95 240,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 серпня 2015 року становить 2 103 613,42 грн, із яких:

88 225,18 доларів США - тіло кредиту; 6 221,32 доларів США - заборгованість за процентами; 794,07 доларів США - заборгованість зі сплати місячної комісії.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За приписами частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про встановлений факт укладення 09 червня 2006 року між сторонами кредитного договору, а отже сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов цього договору, тому наявні правові підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка утворилася внаслідок невиконання ним належним чином взятих на себе зобов'язань.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог та помилковості встановлення судами обставин справи спростовуються зібраними у справі доказами, які суди належним чином оцінили, про що свідчить зміст оскаржуваних судових рішень.

Твердження заявника про те, що апеляційний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної та почеркознавчої експертизи документів не заслуговує на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції роз'яснено процесуальний порядок вирішення цього клопотання.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, розглядаючи зазначений позов, суди повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення рішення судів без змін, підстав для зупинення виконання вказаних рішень немає.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зупинення виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик