Справа № 615/194/17
Провадження № 2/615/21/18
27 листопада 2018 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Токмакової А.П.,
секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,
за участю позивача - ОСОБА_1,
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 07.11.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Валківської міської ради Харківської області № 58.44 від 22.08.2006 року «Про припинення ОСОБА_4 права користування частиною земельної ділянки», № 700 від 14.05.2010 року «Про надання ФОП ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки у м. Валки по вул. 1-го Травня, біля домоволодіння № 8», № 264.5 від 24.07.2009 року «Про надання ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки у м. Валки по вул. 1-го Травня, № 8», про визнання за позивачем права приватної власності на частину земельної ділянки, площею 0.0022 га по вул. 1-го Травня, будинок № 8 у м. Валки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 20.07.2016 року, про зобовязання ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, площею 0.0006 га та 0.0012 га відповідно, які розташовані по вул. 1-го Травня, будинок № 8 у м. Валки, привівши вказані земельні ділянки у стан, що існував до початку їх використання, про витребування з чужого незаконного володіння ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 частину земельної ділянки, площею 0.0006 га та 0.0012 га, які розташовані по вул. 1-го Травня, будинок № 8 у м. Валки - відмовлено.

При ухваленні рішення суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат із власної ініціативи на підставі ст.270 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судове засідання зявився позивач. Інші учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не зявилися, клопотань про відкладення судового розгляду не направили.

Суд вважає за можливе ухвалення додаткового рішення за їх відсутності, що відповідає положенням ч.4 ст.270 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали цивільної справи № 615/194/17, суд прийшов до наступного висновку.

За правилами ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України (в редакції, що діяла на час предявлення позову) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу.

Згідно ст.81 ЦПК України (в редакції, що діяла на час предявлення позову) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України (в редакції, що діяла на час предявлення позову) встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (в редакції, що діяла на час предявлення позову) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З 15.12.2017 року даний закон втратив чинність, а ЦПК України запроваджено нові правила компенсації судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ст.137 ЦПК України)

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно положень ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви в 2017 році позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 3840 грн. (квитанції №20 від 16.02.2017 року, №№6,7,8,9,10 від 04.04.2017 року (т.1, а.с.2,43-47), тобто по 640 грн. за кожну із шести позовних вимог немайнового характеру, що відповідає положенням п.2 ч.2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, з урахуванням вимог ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Що стосується розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу, суд, оцінивши надані докази та наведені нормативно-правові акти, приходить до наступного висновку.

22.05.2018 року у відзиві на уточнений цивільний позов відповідач ФОП ОСОБА_2 заявила про понесені значні судовівитрати та витрати, які вона очікує понести в звязку з розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката, надавши попередній (орієнтовний) розрахунок, який складає 17000 грн. (т.2 а.с.80-83)

Із наданого представником відповідача ФОП ОСОБА_2 Договору про надання правової допомоги, укладеного 11.05.2017 року з адвокатом ОСОБА_6, діючою на підставі Свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 847 від 14.09.1998 року, вбачається, що адвокат бере на себе зобов'язання здійснювати представництво прав та законних інтересів відповідача у суді на умовах, передбачених Договором, а відповідач зобовязаний сплатити гонорар за надання правової допомоги. (т.1 а.с.71)

31.07.2018 року відповідач ФОП ОСОБА_2 подала до суду Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 11.05.2017 року, укладену 11.05.2017 року, в якій сторони визначили вартість послуг адвоката за основним Договором, а саме:

- представництво інтересів ОСОБА_2 у Валківському районному суді Харківської області в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи №615/194/17 1000 грн. за кожне судове засідання;

- підготовка, написання та подання в інтересах ОСОБА_2 до Валківського районного суду Харківської області зустрічної позовної заяви, відзиву, заперечення 1000 грн.;

- адвокатський запит 250 грн.;

- підготовка, написання та подання в інтересах ОСОБА_2 до Валківського районного Харківської області заяви, клопотання -500 грн.;

- ознайомлення з матеріалами цивільної справи №615/194/17 500 грн.;

- складання апеляційної скарги - 2000 грн.

ОСОБА_2 сплачує послуги адвоката готівкою - поетапно, авансом, або на протязі 30 днів після отримання вимоги про сплату послуги (за домовленістю).

При цьому сторони домовилися, що термін «правова допомога» використовується та розуміється сторонами відповідно до положень ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо терміну «правова допомога» та ст.131 Конституції України щодо терміну «професійна правнича допомога».

По мірі виконання обовязків адвокат ОСОБА_7 складає ОСОБА_6 прийняття-передачі правової допомоги, який ОСОБА_2 повинна підписати на протязі 10 днів після надання особисто (або відправлення поштовою кореспонденцією), а у разі незгоди, на протязі 10 днів надати адвокату свої письмові зауваження. (т.2 а.с.126)

Одночасно відповідач ФОП ОСОБА_2 надала ОСОБА_6 прийняття-передачі правової (правничої) допомоги від 21.05.2018 року до зазначеного Договору, в якому вказано дата, вид правової допомоги та розмір винагороди, за виконану роботу: підготовка, написання та подання заперечення на позовну заяву вартістю 1000 грн.; представництво інтересів відповідача в судових засіданнях (11.05.2017 року, 30.05.2017 року, 15.08.2017 року, 31.08.2017 року, 06.11.2017 року, 05.12.2017 року, 08.05.2018 року) загальною вартістю 7000 грн.; підготовка, написання та подання до суду заяв (30.05.2017 року, 05.12.2017 року) 1000 грн.; ознайомлення з матеріалами справи (31.08.2017 року, 08.05.2018 року) 1000 грн.; підготовка, написання та подання заперечення на уточнену позовну заяву 05.11.2017 року 1000 грн.; підготовка, написання та подання відзиву на уточнений цивільний позов 21.05.2018 року 1000 грн. (т.2 а.с.125)

На підтвердження викладених обставин відповідач ФОП ОСОБА_2 надала квитанції: №17 від 18.07.2017 року про прийняття від неї грошових коштів за представництво інтересів у суді та складання заяви в сумі 3500 грн.; №9 від 28.04.2017 року - за складання заперечення 1000 грн.; №10 від 11.05.2017 року - за представництво інтересів у суді 2000 грн.; №8 від 08.05.2018 року за ознайомлення з матеріалами цивільної справи 500 грн.; №1 від 28.11.2017 року за складання заперечення 1000 грн.; №24 від 01.10.2017 року за представництво інтересів у суді 1000 грн.; №4 від 04.12.2017 року за участь у судовому засіданні, складання заяви, клопотання 1000 грн.; №21 від 21.08.2017 року за представництво інтересів у суді, ознайомлення з матеріалами справи 1000 грн.; №9 від 21.05.2018 року за підготовку та складання відзиву на уточнений цивільний позов 1000 грн., а всього на загальну суму 12000 грн. (т.2 а.с.127-129)

12.09.2018 року відповідач ФОП ОСОБА_2 надала ОСОБА_6 прийняття-передачі правової (правничої) допомоги від 12.09.2018 року до зазначеного Договору, в якому вказано дата, вид правової допомоги та розмір винагороди, за виконану роботу: представництво інтересів відповідача в судовому засіданні 31.07.2018 року вартістю 1000 грн.; підготовка, написання та подання заперечення на заперечення позивача 27.08.2018 року 1000 грн. (т.2 а.с.188)

На підтвердження викладених обставин відповідач ФОП ОСОБА_2 надала квитанції: №18 від 27.08.2018 року про прийняття від неї грошових коштів за складання заперечення на заперечення в сумі 1000 грн.; №15 від 01.08.2018 року - за участь в судовому засіданні 1000 грн. (т.2 а.с.189-190)

07.11.2018 року відповідач ФОП ОСОБА_2 надала ОСОБА_6 прийняття-передачі правової (правничої) допомоги від 06.11.2018 року до зазначеного Договору, в якому вказано дата, вид правової допомоги та розмір винагороди, за виконану роботу: представництво інтересів відповідача в судових засіданнях 12.09.2018 року вартістю 1000 грн., 17.09.2018 року 1000 грн. (т.3 а.с.31)

На підтвердження викладених обставин відповідач ФОП ОСОБА_2 надала квитанції: №20 від 12.09.2018 року про прийняття від неї грошових коштів за представництво інтересів відповідача в судових засіданнях в сумі 1000 грн.; №21 від 17.09.2018 року за представництво інтересів відповідача в судових засіданнях 1000 грн. (т.3 а.с.32-33)

Інших доказів щодо розміру витрат, що сплатила відповідач ФОП ОСОБА_2 в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України суду не надано.

В судовому засіданні позивач просив відмовити в задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_2, оскільки виконання адвокатом робіт (надання послуг) не підтверджено жодними документами, які можуть свідчити про їх складність та обсяг виконаних робіт (наданих послуг). В матеріалах справи наявні процесуальні документи, складені невідомою особою за підписом відповідача ФОП ОСОБА_2, при цьому доказів, що вони складені адвокатом, матеріали справи не містять.

Крім того, на думку позивача, вказані документи складені та подані з порушенням норм чинного ЦПК України, що ставить під сумнів їх виконання саме представником (п.1 ч.4 ст.137 ЦПК України). Часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) є лише час, затрачений адвокатом для участі у судових засіданнях, деякі з яких не відбулись, а деякі з яких були проведені без його участі, про що до суду була подана відповідна заява (п.2 ч.4 ст.137 ЦПК У країни). Доказів обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахування вирішення питання про розподіл судових витрат за ініціативою суду, матеріали справи не містять (п.3 ч.4 ст.137 ЦПК України).

Звернув увагу, що з урахуванням усіх уточнень цивільного позову, його ціна жодного разу не перевищувала суму 10000 грн. При цьому, тільки попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, датований 21.05.2018 року, зазначав витрати, що вже понесла відповідач ОСОБА_2 - 12000 грн. (професійна правнича допомога), та очікувані - 5000 грн. (професійна правнича допомога та повязані з вчиненням процесуальних дій). Але до теперішнього часу невідомо, розподіл якої суми судових витрат має бути вирішено під час судового засідання 27.11.2018 року.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що питання стягнення судових витрат у невідомій сумі з урахуванням ціни позову (10000 грн.) суперечить п.4 ч.4 ст.137 ЦПК України. Критерії обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, є непропорційними та необґрунтованими (при ціні позову 10000 грн., розмір судових витрат, визначених відповідачем значно його перевищує).

Посилаючись на вимоги ч.3 ст.141 ЦПК України, вважає, що встановити чи повязані ці витрати з розглядом справи, не вбачається можливим, оскільки надані суду квитанції не містять конкретного обсягу виконаних робіт захисником (не встановлена повязаність отримання грошей у певні дати з обсягом виконаних робіт у даній справі).

Подані відповідачем ФОП ОСОБА_2 докази, начебто, понесення нею судових витрат у відповідному розмірі, унеможливлюють їх ототожнення з розглядом даної справи. Вказані докази суперечать вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині визначення первинного документу та господарської операції (квитанції, чеки тощо, які підтверджують реальність виникнення правовідносин сплати вартості послуг).

Вважає, що саме поведінка відповідача під час розгляду справи призвела до затягування розгляду справи, оскільки подання позивачем заяв і клопотань було зумовлено тим, що відповідач ФОП ОСОБА_2 усіляким чином ухилялась від виконання своїх процесуальних обовязків - подання документів і доказів у оригіналі, подання до суду документів, що не відповідали процесуальній формі тощо (п.3 ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На думку позивача, відповідачем ФОП ОСОБА_2, на користь якого вирішується питання стягнення судових витрат, заходів досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору у відповідності до п.4 ч.3 ст.141 ЦПК України мирним шляхом під час розгляду справи не вживалось.

Враховуючи пояснення позивача та докази, які містяться в матеріалах цивільної справи № 615/194/17, суд, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вирішує питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Суд приймає до уваги, що компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Але склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані заявником, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Таким чином, суд зобов'язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим відповідачем доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року справа № 335/9780/15-ц, провадження № 61-34045св18.

Враховуючи, що відповідачем ФОП ОСОБА_2 не надано доказів, які б підтверджували перерахування суми понесених витрат на професійну правничу допомогу в передбаченому законом порядку, яку вона просить зобов'язати відшкодувати позивача, суд приходить до висновку, що заява відповідача ФОП ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265,270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова