АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 675/2092/17
Провадження № 22-ц/792/769/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2018 року (суддя Янішевська О.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 29 березня 2016 року він за незаконно винесеною постановою начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» Новосядлова О.В. був поміщений до приміщення камерного типу, де утримувався 31 день до 29 квітня 2016 року. Проте ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2017 року постанова начальника ДУ від 29 березня 2016 року скасована. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області ухвала Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2017 року залишена без змін.

Позивач вказував, що при винесенні постанови про поміщення його до приміщення камерного типу посадовою особою установи виконання покарань начальником ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» були порушені норми закону, позивач був незаконного поміщений до приміщення камерного типу, умови перебування у якій були неналежними: сирість, неналежний температурний режим, неналежні санітарно-гігієнічні умови. Крім того, під час перебування у приміщенні камерного типу до нього були застосовані передбачені законом обмеження, які погіршили умови його відбування покарання, зокрема, в цей період він був позбавлений побачення з дружиною. Позивач вважає, що такими діями начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» завдано фізичних та моральних страждань, що виражається у заподіянні моральної шкоди.

У зв'язку з цим позивач просив суд зобов'язати начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» Новосядлова О.В. відшкодувати ОСОБА_4 50000 грн. моральної шкоди, спричиненої незаконним поміщенням до приміщення камерного типу.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 листопада 2017 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Державну казначейську службу України (далі по тексту - ДКС України).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 3723 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ДКС України в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі.

Вважає рішення безпідставним в частині стягнення моральної шкоди у сумі 3723 грн.

Посилається на те, що судом невірно визначено джерело відшкодування заподіяної позивачеві шкоди та незаконно стягнуто відшкодування моральної шкоди з Держави в особі Казначейства. В обґрунтування апеляції ДКС України посилається на ст. 176 ЦК України, за якою держава не відповідає за зобов'язаннями створених нею юридичних осіб, юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави. Оскільки ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» не є державним органом, то на нього не поширюються положення ч. 2 ст. 1167 та ст. 1173 ЦК України. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відтак, на думку апелянта, підстави для відшкодування за рахунок держави шкоди, заподіяної ОСОБА_4 державною установою, відсутні.

Щодо недоведеності позивачем розміру шкоди ДКС України зазначає те, що незаконна постанова начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» про накладення на засудженого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення строком на 1 місяць виносилась 29 березня 2016 року. Розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік з 1 січня 2017 року було установлено 3200 грн. Однак, відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (з 1 січня 2017 року) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. Тому стягнення безпідставно завищеної суми 3754 грн. матиме наслідком заподіяння збитків Державі та спричинення матеріальної шкоди Казначейству.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 відбував покарання у Замковій виправній колонії у Хмельницькій області №58 (в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)») у вигляді позбавлення волі за вироком Дружковського міського суду Донецької області від 26 грудня 2007 року за ст. ст. 187 ч. 4, 289 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України.

Відповідно до постанови начальника ДУ від 29 березня 2016 року, ОСОБА_4 29 березня 2016 року о 17 год. 30 хв. був прийнятий у приміщення камерного типу за порушення режиму відбування покарання і 29 квітня 2016 року о 17 год. 30 хв. був звільнений з приміщення камерного типу.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2017 року вказана постанова начальника ДУ від 29 березня 2016 року скасована. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2017 року ухвала Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2017 року залишена без змін (а. с. 4-7).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що начальник ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» як посадова особа, котра уповноважена виносити рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу, є належним відповідачем у даному позові.

Постановлення начальником ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» 29 березня 2016 року незаконної постанови про накладення на засудженого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, відбуття ОСОБА_4 незаконно накладеного дисциплінарного стягнення повністю, є доведеними обставинами.

Судом зазначено, що не було надано доказів утримання ОСОБА_4 у приміщенні камерного типу з неналежними санітарно-гігієнічними умовами, при цьому суд зазначив, що вищезазначені передбачені законодавством обмеження для осіб, які утримуються у приміщенні камерного типу, свідчать про те, що до ОСОБА_4 під час утримання у приміщенні камерного типу застосовувались вказані обмеження, хоча позивач відбував стягнення незаконно. Суд дійшов висновку, що позивач правомірно вимагає відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної незаконним рішенням начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», суд взяв до уваги характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, їх тривалість, тяжкість завданої моральної травми, її наслідки та істотність вимушених змін у життєвих стосунках ОСОБА_4, вимоги розумності і справедливості, а також думку самого позивача щодо розміру завданої йому моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд взяв до уваги мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством на момент розгляду справи, та період незаконного відбування ОСОБА_4 стягнення. З таким висновком погоджується Апеляційний суд Хмельницької області.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Ст. 19 Конституції України декларує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов'язки, з визначенням строку тримання.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За вимогами ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014року №2186/5, зареєстрованих в Міністерства юстиції України 30 грудня 2014 року за №1656/26433, засудженим, які відбувають стягнення у виді поміщення у ДІЗО, карцер або переведення до ПКТ (ОК), телефонна розмова, як виняток, може бути надана з метою виховного впливу або у зв'язку з винятковими особистими обставинами (смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого, стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сімї); особам, яких тримають у ДІЗО, ПКТ (ОК), ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки та у карцерах установ виконання покарань, а також засудженим до арешту та довічного позбавлення волі кінофільми не демонструються; обмін книг у ПКТ (ОК) установ, у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, арешту та дільницях посиленого контролю проводиться один раз на 10 днів; засудженим, які відбувають стягнення у ДІЗО, карцері або ПКТ (ОК), забороняються побачення, придбання продуктів харчування і предметів першої потреби, одержання посилок (передач) і бандеролей, користування настільними іграми; у ДІЗО, карцері або ПКТ (ОК) засуджені забезпечуються індивідуальним спальним місцем і постільними речами, які видаються тільки на час сну, верхній одяг - на час виходу з приміщення; засудженим, які тримаються в ДІЗО, карцері або ПКТ (ОК), надається щоденна прогулянка тривалістю одна година; засудженим забороняється брати з собою у ПКТ (ОК) продукти харчування, особисті речі, крім предметів першої потреби (годинник, підручники, прості олівці, авторучки, зошити, поштові марки, картки, конверти, зубна паста (порошок), зубна щітка, туалетний папір), тютюнових виробів і сірників; курити засуджені можуть лише під час щоденної прогулянки.

Посилання апелянта на те, що судом невірно визначено джерело відшкодування заподіяної позивачеві шкоди та незаконно стягнуто відшкодування моральної шкоди з Держави в особі Казначейства, оскільки за ст. 176 ЦК України, за якою держава не відповідає за зобов'язаннями створених нею юридичних осіб а юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, є безпідставним.

Посилання апелянта на недоведеність позивачем розміру шкоди, і що рішенням, що оскаржується, неправомірно завищено розмір відшкодування до 3754 грн., як то передбачено п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав чинності з 1 січня 2017 року, є необґрунтованим та суперечить нормам чинного законодавства. Так, спір, що розглядається, не випливає з трудових правовідносин, а полягає у заподіянні позивачу моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка спричинена позивачу, суд діяв на підставі закону і відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 4 червня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Янішевська О.С. Категорія: 30

Доповідач - Купельський А.В.