ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2704/18 Справа № 183/6697/17 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Дар" про розірвання догову оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Дар» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 (кадастровий номер змінено у зв'язку зі зміною плану полів, попередній кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2, виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 16 грудня 2003 року.

01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, державна реєстрація якого проведена Новомосковським районним відділом ДРФ Центру ДЗК, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04-08-126-03831 від 26 грудня 2008 року. Згідно з договором позивач, як орендодавець, передав, а орендар - відповідач прийняв в оренду земельну ділянку розміром 5,05 гектарів ріллі, яка розміщена на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Якісний стан земельної ділянки придатний для сільськогосподарського використання, ціна якої складає 51809 грн. Договір укладено на термін 15 років з початком дії договору - з моменту державної реєстрації в кадастровому центрі.

Укладаючи Договір, сторони погодили між собою зобов'язання відповідача вносити орендну плату в грошовій формі в розмірі 1560,00 грн. (що становило 3 % від нормативної грошової оцінки землі) на рік, у натуральній формі сільськогосподарською продукцією: зерно (ячмінь, з/суміш, кукурудза, пшениця) - 1500 кг; соняшник - 100 кг або 30 л олії, цукор - 50 кг. Крім того, відповідач зобов'язувався здійснювати обробіток присадибної ділянки позивача та завозити солому до садиби останнього.

За інформацією територіального органу Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (повного паю) на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровській області становила: станом на 01.01.2015 - 138 626,00 грн., станом на 01.01.2016 - 166 351,00 грн., станом на 01.01.2017 - 166 351,00 грн.

Таким чином, враховуючи збільшення нормативної грошової оцінки землі на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області позивач повинен був отримати орендну плату в грошовій формі: за 2015 рік - 4158,78 грн.; за 2016 рік - 4990,53 грн.; за 2017 рік - 4990,53 грн. Також позивач повинен був отримати від відповідача орендну плату у натуральній формі у розмірі: зерно - 1500 кг; соняшник - 100 кг або 30 л олії, цукор - 50 кг, та відповідач зобов'язаний був навесні та восени кожного року надавати послуги з обробітку присадибної земельної ділянки позивача та поставляти солому.

Однак, протягом останніх трьох років існування орендних відносин між позивачем та відповідачем, ФГ "Дар" не сплачував орендну плату, як у грошовому виразі і натуральній формі, так і у вигляді надання послуг (відробітковій формі), у зв"язку з чим утворилася заборгованість за період з 2015 року по 2017 рік на загальну суму 14139,84 грн. у грошовій формі, а також у натуральній формі у вигляді наступного: зерно - 4500 кг; соняшник - 300 кг, або 90 л олії; цукор - 150 кг та у відробітковій формі у вигляді обробітку присадибної ділянки та завезення соломи позивача за 3 роки.

На підставі наведеного, позивач, посилаючись на те, що орендна плата не виплачується відповідачем 3 роки, що є систематичним порушенням відповідачем своїх обов'язків за Договором оренди земельної ділянки, просив розірвати договір.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при ухваленні рішення не взято до уваги, що відповідачем допущено систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки в частині виплати орендної плати, залишено поза увагою неправильне нарахування податку. Відповідачем не надано доказів виплати позивачу орендної плати у грошовій формі за договором № 154. Також судом не взято до уваги, що орендну плату у натуральній формі позивач за 2016-2017 роки не отримував, доказів отримання орендної плати позивачем у відробітковій формі за період 2015-2017 роки відповідачем також не надано.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 5,05 га, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 /а.с.32/. Станом на 12 грудня 2017 року земельна ділянка площею 5,05 га має кадастровий номер НОМЕР_1 /а.с.35, 60-62/. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2, виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 16 грудня 2003 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 16 січня 2018 року становить 166351 грн. /а.с.39/.

01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 154 оренди земельної ділянки (надалі - Договір) належної позивачу, площею 5,05 га та державна реєстрація якого проведена Новомосковським районним відділом ДРФ Центру ДЗК, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04-08-126-03831 від 26 грудня 2008 року /а.с.33-34, 60-62/.

Згідно з п.1.1, 2.1 Договору позивач, як Орендодавець, передав, а Орендар - відповідач прийняв в оренду земельну ділянку розміром 5,05 гектарів ріллі, яка розміщена на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Якісний стан земельної ділянки придатний для сільськогосподарського використання, ціна якої складає 51809,00 грн. Земельна ділянка передається в оренду з метою товарного сільськогосподарського виробництва.

За п.3.1 Договору, його укладено на термін 15 років з початком дії Договору - з моменту державної реєстрації в кадастровому центрі.

Відповідно до п.4.1 Договору, за користування земельною ділянкою Орендар передає, а Орендодавець приймає від Орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 1560 гривень за рік або у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію по ринковим цінам. Зерно (ячмінь, з/суміш, кукурудза, пшениця) 1500 кг. Соняшник 100 кг., або 30 л. олії. Цукру 50 кг. Обробіток однієї присадибної ділянки. Завезти солому. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніше як до 30 грудня поточного року.

При одержанні орендної плати Орендодавець самостійно сплачує всі податки та збори пов'язані з одержанням доходу крім випадків, коли обов'язок утримання та зборів покладено на Орендаря, згідно з чинним законодавством. За прострочення платежів Орендар сплачує пеню в розмірі 0,03% за кожний день прострочення (п.4.2 Договору).

За п.6.2 Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасної сплати орендної плати. В свою чергу Орендар взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі (п.6.3.6 Договору). Сторони узгодили право сторін: вносити зміни та доповнення у Договір за згодою обох сторін у письмовій формі (п.6.5.2), розірвати договір у будь-який час за взаємною згодою сторін (п.6.5.3)

П.7.2 Договору визначено, що за невиконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. На вимогу Орендодавця договір може бути розірваний лише за рішенням суду (п.9.3 Договору). Сторони несуть відповідальність за виконання умов та обов'язків по цьому договору згідно з чинним законодавством України (п.10.1) П.11.3 Договору передбачено, що інші питання взаємовідносин сторін, не освітлені цим договором, регулюються чинним законодавством України.

Сторонами визнано факт передачі земельної ділянки в оренду відповідачу.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем протягом трьох років допущено систематичну несплату орендної плати за договором оренди земельної ділянки, що є підставою для його розірвання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року № 6?977цс16.

Крім того, згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу несплати відповідачем ОСОБА_1 орендної плати протягом 2015-2017 років.

Однак, згідно відомості №1 (Попас. с/р) до накладної № 95 від 27.11.2015 року під номером 75 наявне прізвище позивача та дані про отримання ним сільгосппродукції в рахунок орендної плати за 2015 рік у загальній сумі 4200 грн., що позивач підтвердив своїм підписом.

За 2016 рік позивачу було нараховано та виплачено орендну плату у розмірі 5029 грн., з яких було утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 754,49 грн. та військовий збір у сумі 75,45 грн. Відповідно до відомості № 1 за 2016 рік, позивач своїм підписом підтвердив отримання орендної плати шляхом отримання сільгосппродукції. (а.с.92)

За 2017 рік позивачу було нараховано орендну плату у розмірі 14906,83 грн., з яких було утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2683,23 грн. та військовий збір у сумі 223,60 грн. Відповідно до відомості № 2 за 2017 рік, позивач своїм підписом підтвердив отримання орендної плати шляхом отримання сільгосппродукції. (а.с.96)

У зв"язку з чим, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав несплати орендної плати протягом 2015-2017 років відповідачем є правильним.

Наведеними вище доказами спростовуються доводи апеляційної скарги позивача щодо невиплати йому протягом 2015-2017 років орендної плати згідно з договором оренди земельної ділянки.

Щодо посилання апелянта на неправомірне утримання податку з орендної плати, то колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

З 2015 року, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, з урахуванням норм ПК України, відповідно до п.4.2 Договору, під час виплати орендної плати з суми нарахованої орендної плати підлягає відрахуванню податок на прибуток фізичних осіб та військовий збір.

З огляду на наведені положення закону та фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, не допустивши при цьому порушень норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведених вище обставин апеляційний суд приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування рішення суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко