АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2159/18 Справа № 204/3105/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2017 року ПАТ КБ ПриватБанкзвернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 16 жовтня 2012 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, станом на 30 квітня 2017 року заборгованість відповідачки за кредитним договором перед банком складає 85 221,17 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2017 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 жовтня 2012 року, яка виникла станом на 30 квітня 2017 року, у розмірі 80 686 грн. 83 коп., з яких заборгованість за кредитом 7 801 грн. 08 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 69 585 грн. 75 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3 300,00 грн., а всього 80 686 грн. 83 коп.

В іншій частині позовних вимог відмолено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 16 жовтня 2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

25 березня 2016 року відповідачка змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.58).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме статей 525,526,610,612,625,629,1054 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки позичальник не виконала умови кредитного договору у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 жодним чином не спростовує факт наявності заборгованості за кредитом, її суму, не надає суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт повного чи часткового виконання ним своїх зобовязань по договору.

В силу частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що позивачем не доведений належними та допустимим доказами розмір заборгованості відповідача, а наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості таким не являється, колегія суддів вважає такими, що підлягають відхиленню, як безпідставні, оскільки, зазначене спростовується матеріалами справи.

Приведений позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідає саме наявним фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав вважати його неналежним не вбачається, жодних спростувань його правомірності не приведено.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо відсутності укладення між нею та ПАТ КБ ПриватБанк кредитного договору колегією суддів не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Кредитний договір складається з Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 січня 2014 року, витяг з ОСОБА_3 по картках «Універсальна», «Універсальна Contract» і «Універсальна ГОЛД» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умови та правила надання банківських послуг.

Відповідно до Заяви, позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджена наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ ПриватБанк, що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, та наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 5 жовтня 2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами, а саме «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті та передбачені умови кредитування та «Тарифи Банку», згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ ПриватБанк, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Доказів оскарження відповідачем саме укладеного договору матеріали справи не містять.

Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно частини 2 статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, колегією встановлено, що ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій юрмі згоди з усіх істотних умов договору.

Зі змісту заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені статтею 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли Істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобовязання виконувати його належним чином.

При підписанні Позичальником Заяви він вказав, що ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами, а також тарифами Банку.

Банком було виконано умови кредитного договору належним чином, а саме: перераховано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн. на картковий рахунок відповідача-позичальника.

Позичальник також виконав умови договору в частині отримання кредитних коштів та діями направленими на часткове погашення кредиту в період з 19.10.2012 року по 31.08.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, спірний кредитний договір, який було укладено шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витягу з ОСОБА_3 по картках «Універсальна», «Універсальна Contract» і «Універсальна ГОЛД» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правила надання банківських послуг та підписаний позивачем, є укладеним ї письмовій формі.

Спірний кредитний договір повністю відповідає вимогам частини 2 статті 208, частин 1,2 статті 207 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до частини 2 статті 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком.

Згідно пункту 1 статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовною заявою, є безпідставними та до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки останній платіж по кредитному договору здійснено відповідачем у серпні 2015 року, до суду із позовом ПАТ КБ ПриватБанк звернулось у травні 2017 року, тобто із дотриманням загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України три роки.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 147, п.3 розділом XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_3