Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/6502/13 Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/778/232/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_6, який діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, який діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування вимог зазначило, що 29 вересня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 70 тис. доларів США на строк до 29 вересня 2028 року зі сплатою 18 % річних.

29 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2008 року.

Позичальником належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконано, внаслідок чого 24 жовтня 2012 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за цим договором у розмірі 112 582 доларів 75 центів США та 159 266 грн. 79 коп.

07 грудня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя на виконання вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого 17 грудня 2012 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як у будинку АДРЕСА_1, крім іпотекодавця ОСОБА_6, зареєстровані й іншій особи, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та малолітня дитина - ОСОБА_4, що є перешкодою виконання вищевказаного судового рішення.

На момент укладення договору іпотеки у вищевказаному житловому будинку був зареєстрований лише іпотекодавець. Проте ОСОБА_6 у порушення ст. 6 Закону України «Про іпотеку» та п. 1.7.4. договору іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець без письмової згоди іпотекодержателя не мав права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки, зареєстрував у спірному житловому будинку відповідачів.

Вважало, що такими діями відповідача порушено права банку як кредитодавця і іпотекодержателя.

На підставі зазначеного просило у рахунок погашення заборгованості у розмірі 112 582 доларів 75 центів США та 159 266 грн. 79 коп. за кредитним договором від 29 вересня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів, визначити початкову ціну реалізації предмета іпотеки не нижче за звичайні ціни на даний вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просив висилити відповідачів з зазначеного вище житлового будинку та зняти їх з реєстрації.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 6884725 від 29.09.2008 року у сумі 112 582,75 доларів США та 159 266,79 грн., у тому числі заборгованість за сумою кредиту - 69 548,99 доларів США; заборгованість процентами за період з 15.11.2008 року по 16.04.2012 року - 43 033,76 доларів США, пеня - 56 739,49 грн.; штраф за порушення обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, - 5 589,50 грн.; штраф за невиконання умов страхування - 96 937,80 гривень звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6885457 від 29.09.2008, посвідченого Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 29.09.2009 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 3863, а саме: будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_6

Встановлено спосіб реалізації будинку АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів.

Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, неповнолітнього ОСОБА_4, 2004 року народження без надання іншого житла зі зняттям їх з реєстраційного обліку у Комунарському відділі Управління державної міграційної служби в Запорізькій області.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, 2004 року народження, на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 114 грн. 70 коп.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року в заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, відхилено, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст.213 ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2008 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 70 тис. доларів США на строк до 29 вересня 2028 року зі сплатою 18 % річних.

29 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав банку в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2008 року.

24 жовтня 2012 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 112 582 доларів 75 центів США та 159 266 грн. 79 коп.

07 грудня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя на виконання вищевказаного судового рішення було видано виконавчий лист, на підставі якого 17 грудня 2012 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

24 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як у будинку АДРЕСА_1 крім іпотекодавця - ОСОБА_6 - зареєстровані й іншій особи, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_10 та малолітня дитина - ОСОБА_4, що є перешкодою виконання вищевказаного судового рішення.

Згідно з п.3.2.7 договору іпотеки після прийняття банком рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_6 зобов'язаний на письмову вимогу банку добровільно звільнити приміщення та максимально сприяти звільненню предмета іпотеки всіма іншими мешканцями.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Частинами 2, 3 статті 40 зазначеного Закону передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК України. Позивачем надсилалася вимога про необхідність виселення з будинку, який є предметом іпотеки. Вказана вимога не виконана.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 вимог кредитного договору та договору іпотеки банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки - спірний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд врахував роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Ухвалюючи рішення про виселення, суд правильно зазначив, що перешкоди для виселення відповідача ОСОБА_6, а також інших осіб, які проживають у спірному жилому приміщенні, передбачені ч. 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», відсутні.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що виселенням порушуються права її неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на таке.

Іпотекодавець - ОСОБА_6 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, та при укладенні кредитного та іпотечного договору зазначав про відсутність прав неповнолітніх осіб на користування іпотечним будинком, а також зазначав про відсутність дітей у заяві про отримання кредиту.

Відповідно до змісту п. 1.4 договору іпотеки, ОСОБА_6 погодився, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані неповнолітні діти, а також інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець а також відсутні малолітні та неповнолітні діти, що мають право користування будинком, яким є предмет іпотеки.

Крім того іпотекодавець надав довідку про те, в іпотечному будинку зареєстрований лише він.

Судом на підставі відповідних витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на час укладення іпотечного договору ОСОБА_3 - мати неповнолітнього ОСОБА_4 мала у власності інший будинок за адресою АДРЕСА_2, який був нею згодом проданий, а батько ОСОБА_4 також мав жилий будинок по АДРЕСА_3.

За приписами ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Передбачене статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1024цс16 від 22 червня 2016 року, № 6-806цс16 від 11 травня 2016 року, № 6-2976цс15 від 27 квітня 2016 року, № 6-589цс16 від 06 квітня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

За матеріалами справи батьки неповнолітнього ОСОБА_4 не оспорювали ані кредитний, ані іпотечний договір.

Таким чином, посилання у апеляційній скарзі на порушення інтересів дитини відсутністю згоди органу опіки та піклування є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Скасовуючи рішення апеляційного суду від 22 лютого 2017 року в цій справі, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 05 липня 2017 року зазначив про те, що суд у порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України в редакції на час ухвалення рішення, ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах та при цьому не визначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна дійти правового висновку про те, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону, згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-61 цс 15 від 27 травня 2015 року, № 6-2479цс15 від 9 грудня 2015 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Як вбачається зі Звіту про оцінку майна від 01 грудня 2017 року, яким є житловий будинок, загальною площею 86 кв.м., ринкова розташований за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість об'єкта оцінки складає 449 000 грн. (т.2, а.с.83-105 ).

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції необхідно згідно з вимогами ст. 376 ЦПК України змінити, зазначивши про встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому ніж 449 000 гривень.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року у цій справі змінити, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_6. ОСОБА_7, ОСОБА_3. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 6884725 від 29.09.2008 року у сумі 112 582,75 доларів США (сто дванадцять тисяч п'ятсот вісімдесят два долари США 75 центів) та 159 266,79 грн. (сто п'ятдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят шість гривень 79 копійок), у тому числі заборгованість за сумою кредиту - 69 548,99 доларів США (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок вісім доларів США 99 центів); заборгованість процентами за період з 15.11.2008 року по 16.04.2012 року - 43 033,76 доларів США (сорок три тисячі тридцять три долари США 76 центів); пеня - 56 739,49 грн. (п'ятдесят шість тисяч сімсот тридцять дев'ять гривень 49 копійок); штраф за порушення обов'язків, передбачених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, - 5 589,50 грн. (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 50 копійок): штраф за невиконання умов страхування - 96 937,80 гривень (дев'яносто шість тисяч дев'ятсот тридцять сім гривень 80 копійок) звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на предмет іпотеки за договором іпотеки №/6885457 від 29.09.2008, посвідченого Морозовою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 29.09.2009 року та зареєстрованим за № 3863, а саме: будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Встановити спосіб реалізації будинку АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів.

Встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому ніж 449 000 гривень.

Виселити з будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 1983 року народження, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, 1979 року народження, ОСОБА_10, 1978 року народження, неповнолітнього ОСОБА_4, 2004 року народження без надання іншого житла зі зняттям їх з реєстраційного обліку у Комунарському відділі Управління державної міграційної служби в Запорізькій області.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, 1983 року народження, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_9, 1979 року народження. ОСОБА_10, 1978 року народження. ПІН НОМЕР_4, ОСОБА_4, 2004 року народження на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2-а, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 114 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: