ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/352/18 Номер провадження 22-ц/814/216/18Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року у складі судді Шевської О.І.

у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І.

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б.І.

В обґрунтування доводів скарги посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2009 року у справі № 2-2339/09 стягнуто з КС «Аккорд» на користь ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 167330 грн. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Сакун О.Б. від 04.11.2009 року відкрито виконавче провадження № 12771498 з виконання виконавчого листа № 2-2339, виданого 05.06.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави. Протягом 7 років державна виконавча служба не вчиняє жодних дій щодо примусового стягнення вказаної суми за рішенням суду. Октябрським районним судом м. Полтави ухвалою від 19 жовтня 2017 року у справі №554/1862/17 визнано вказану бездіяльність неправомірною і зобов'язано відділ державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві виконати свій обов'язок і надати відповідну інформацію позивачу про хід виконавчого провадження. 06 січня 2018 року скаржник отримав лист від 24 липня 2017 року без номера від начальника відділу Гоція Б.І., з якого дізнався про закриття виконавчого провадження у 2014 році на підставі пункту 2 частини 1 та пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати оскаржувані дії державного виконавця неправомірними, визнати незаконною та скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 15771498 та зобов'язати посадових осіб державної виконавчої служби поновити вказане виконавче провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано оскаржувані дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо закриття виконавчого провадження № 15771498 неправомірними.

Визнано незаконною та скасовано постанову про закриття виконавчого провадження № 15771498.

Зобов'язано начальника відділу Гоція Б.І. або іншу посадову особу Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, поновити виконавче провадження № 15771498.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник КС «Аккорд» Велікданов С.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду скасувати з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, зокрема, що комітетом кредиторів в межах процедури про банкрутство боржника укладено мирову угоду, яку затверджено ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 червня 2014 року, що є підставою для закінчення виконавчого провадження про стягнення з КС «Аккорд» на користь стягувача ОСОБА_3 заборгованості. Вважає, що у КС «Аккорд» перед ОСОБА_3 виникли два різних виконавчих документа на виконання одного й того ж судового рішення: виконавчий лист № 2-2339/09 від 05.06.2009 р. та ухвала Господарського суду м. Києва від 25 червня 2014 року у справі № 910/22191/13, що законом не передбачено та неприпустимо.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачає підстав для її задоволення.

За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що Октябрським районним судом м. Полтави рішенням від 10 березня 2009 року у справі № 2-2339/09 стягнуто з Кредитної спілки «Аккорд» на користь ОСОБА_3 167330 грн. боргу та видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Сакуна О.Б. від 04 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження № 15771498 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року за скаргою ОСОБА_3 визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Скакуна О.Б. та задоволено вимоги ОСОБА_3 щодо надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 15771498 у справі № 2-2339/09.

27 грудня 2017 року на адресу стягувача ОСОБА_3 направлено рекомендований лист за підписом начальника відділу ДВС Гоція Б.І. від 24.11.2017 року, який вручено заявникові 20.02.2018 року, де його повідомлено про закінчення виконавчого провадження № 15771498 з підстав, передбачених пунктом 2, 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» 26 грудня 2014 року.

Задовольняючи скаргу стягувача на дії та рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованою, винесена передчасно та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали районного суду з огляду на наступне.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги у відповідності до статті 451 ЦПК України суд постановляє ухвалу.

У разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» (стаття 18) на державного виконавця покладено обов'язки вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Постановою державного виконавця Поліщука А.М. відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 26 грудня 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2339, виданого 05.06.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з КС «Аккорд» на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 167330 грн., закінчено на підставі пунктів 2, 4 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскаржувана постанова державного виконавця мотивована тим, що вимоги стягувача включені до реєстру вимог кредиторів та враховані в умовах мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.2014 р. у справі № 910/22191/13, тому підстави для здійснення виконавчого провадження у даній справі відсутні.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таких обставин, які б надавали державному виконавцю право закінчити виконавче провадження із зазначених підстав, по справі не встановлено і суду не доведено.

Порядок укладення мирової угоди в процесі виконання було встановлено статтею 372 ЦПК України у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій, згідно якої мирова угода укладається між сторонами виконавчого провадження та подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Мирова угода, затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва 25 червня 2014 року у справі № 910/22191/13 про банкрутство боржника - Кредитної спілки «Аккорд», не є тотожною укладенню мирової угоди в процесі виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у зв'язку з врегулюванням між кредиторами та боржником порядку виконання боргових зобов'язань, виконавчий лист № 2-2339, виданий 05.06.2009 р. Октябрським районним судом м. Полтави, не визнавався й відповідне рішення суду не скасовувалось.

За вказаних обставин винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження є безпідставним, не відповідає вимогам закону, а скарга ОСОБА_3 обґрунтовано та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для твердження про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Аккорд» Велікданова Сергія Костянтиновича - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.Б. Бутенко

Судді: О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль