Справа № 333/6861/18
Провадження № 2-о/333/407/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

заінтересованої особи ОСОБА_4,

лікаря-психіатра ОСОБА_5,

особи, щодо якої вирішується питання

про продовження госпіталізації у

примусовому порядку в заклад з

надання психіатричної допомоги ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/6861/18 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про продовження госпіталізації у примусовому порядку в закладі з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про продовження госпіталізації у примусовому порядку в закладі з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6, який є інвалідом ІІ групи, знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2007 року. ОСОБА_6 більш 20 разів був госпіталізований у заклад з надання психіатричної допомоги. З 2013 року госпіталізується в примусовому порядку в стані психомоторного збудження, по 3-4 рази на рік. Уклінічній картині афективно-маячна симптоматика з агресивними намірами та діями на адресу конкретних осіб: висловлює погрози матері та медичним працівникам лікарям-психіатрам, наркологам; вчиняє агресивні дії б'є матір, по маячним мотивам неодноразово кидався битися та наносив удари лікарю. Остання госпіталізація з 17.09.2017 року по 15.11.2017 року в примусовому порядку, пов'язана з агресивною поведінкою стосовно матері, не впускав її в квартиру, постійно вимагав гроші, змушував брати у борг, штовхав, бив. Після виписки знову почав вживати психоактивні речовини.

Стан погіршився в грудні 2017 року: порушений сон, заявляє, що його «замовили», кожний день приходив в обласний наркологічний диспансер та вимагав безкоштовної видачі медикаментів, мотивував тим, що йому «дозволено стати на програму», роздратований, злісний. 15.01.2018 року, зявившись в обласний наркологічний диспансер, накинувся на лікаря та побив, у звязку з чим в відділення поліції зареєстрована заява. Наступні два дні знову приходив до лікаря та погрожував розправою. 17.01.2018 року зявився в диспансер, був вкрай злісним, виявляв реальні наміри застосувати фізичну силу до конкретної особи. Співробітниками диспансеру утриманий, у їх супроводі доставлений в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. 17.01.2018 року оглянутий черговим лікарем, який діагностував тяжкий психічний розлад у формі органічного шизофреноподібного розладу з агресивними діями. У звязку з відмовою від госпіталізації госпіталізований в примусовому порядку як особа, яка вчинила дії та виявляє реальні наміри повторного вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих внаслідок психічного розладу.

17.01.2018 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за результатами огляду стан пацієнта кваліфікований як тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопотатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного). Афектно-маячний синдром з агресивними діями, з високою імовірністю скоєння повторного суспільно-небезпечного діяння стосовно конкретних осіб. Відповідно до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в закладі з надання психіатричної допомоги.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2018 року заяву КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР про госпіталізацію ОСОБА_8 у примусовому порядку до психіатричного закладу задоволено.

В подальшому, щомісяця оглядався лікарською комісією, яка визнавала необхідність продовження госпіталізації у примусовому порядку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2018 року винесено рішення застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», яка була оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, дата засідання 31.01.2019 року.

11.07.2018 року черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за результатом огляду стан пацієнта кваліфікований як тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного генезу - інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Незважаючи на проведену медикаментозну терапію психічний стан залишався нестабільним: маячні висловлювання були актуальні та направлені на конкретну особу, через що зберігалася висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, у відповідності до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» потребував продовження примусової госпіталізації в умовах закладу з надання психіатричної допомоги.

Рішенням Комунарського районного суду від 13.07.2018 року госпіталізація ОСОБА_6 у заклад з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку продовжена.

В подальшому щомісяця оглядався лікарською комісією, яка визнавала необхідність продовження госпіталізації у примусовому порядку.

11.12.2018 року в черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного генезу - інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Незважаючи на активну медикаментозну терапію психічний стан залишається нестабільним, при лікуванні інєкціонними формами препаратів вдається добитися покращення психічного стану - формально впорядковується поведінка, активно не висловлює маячних ідей. Але навіть при незначному зниженні дози препаратів психічний стан різко погіршується - стає роздратованим, погляд спідлоба, похмурий, підозріло дивиться на медичний персонал, рухи різкі, активно жестикулює, при спробі зясувати переживання напружується, легко озлоблюється, висловлює маячні ідеї відношення: впевнений в тому, що лікар-нарколог в змові з іншими лікарями, що він хворий на «СНІД та зараження крові» і його «спеціально» не лікують, вимагає додаткових обстежень, щоб підтвердити його захворювання. При цілеспрямованому розпитуванні про скоєне суспільно-небезпечне діяння категорично заперечує свої дії. Активно говорить про те, що він нічого не скоював і що його «спеціально» оговорили. На побаченнях з матірю грубий, кричить на неї, обвинувачує її в тому, що вона «заплатила» за те, щоб він знаходився у лікарні. Свій стан дисимулює. Враховуючи анамнез захворювання та перебіг хвороби, малокурабельність лікування, а також поведінку та настрій пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих.

З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, у відповідності до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник ОСОБА_6 його мати ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що на її думку ОСОБА_6 вже вилікувався та може повернутися до дому.

ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо продовження примусової госпіталізації заперечував.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про продовження госпіталізації ОСОБА_6 у заклад з наданням психіатричної допомоги (м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6) у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_9 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 11.12.2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, останній страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного генезу - інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Незважаючи на активну медикаментозну терапію психічний стан залишається нестабільним, при лікуванні інєкціонними формами препаратів вдається добитися покращення психічного стану - формально впорядковується поведінка, активно не висловлює маячних ідей. Але навіть при незначному зниженні дози препаратів психічний стан різко погіршується стає роздратованим, погляд спідлоба, похмурий, підозріло дивиться на медичний персонал, рухи різкі, активно жестикулює, при спробі зясувати переживання напружується, легко озлоблюється, висловлює маячні ідеї відношення: впевнений в тому, що лікар-нарколог в змові з іншими лікарями, що він хворий на «СНІД та зараження крові» і його «спеціально» не лікують, вимагає додаткових обстежень, щоб підтвердити його захворювання. При цілеспрямованому розпитуванні про скоєне суспільно-небезпечне діяння категорично заперечує свої дії. Активно говорить про те, що він нічого не скоював і що його «спеціально» оговорили. На побаченнях з матірю грубий, кричить на неї, обвинувачує її в тому, що вона «заплатила» за те, щоб він знаходився у лікарні. Свій стан дисимулює. Враховуючи анамнез захворювання та перебіг хвороби, малокурабельність лікування, а також поведінку та настрій пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. У відповідності до ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_6 потребує продовження госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з наданням психіатричної допомоги (а.с. 2).

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_6 вже багато років проходить курс лікування у психіатричній лікарні і внаслідок захворювання являє потенційну соціальну небезпеку для себе і оточуючих, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність продовження госпіталізації ОСОБА_6 у заклад з наданням психіатричної допомоги (м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6) у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про продовження госпіталізації у примусовому порядку в закладі з надання психіатричної допомоги відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити у примусовому порядку госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. ОСОБА_1

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2