ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/932/18
Провадження № 22-ц/4820/432/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 688/932/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року (суддя Березюк О.Г.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 вересня 2007 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зазначав, що ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак ОСОБА_5 не повернув банку своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер. Позивачем 29.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Шепетівської міської державної нотаріальної контори та 09.02.2017 року отримана відповідь від нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_4 Відповідно, 02.03.2017 року банком на адресу ОСОБА_4 було направлено лист-претензію, згідно з якою банк пред'явив свої вимоги, але вона не була задоволена. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становила 6267 грн. 49 коп., з яких: 2950 грн. 41 коп. - тіло кредиту; 3117 грн. 08 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом, 200 грн. - пеня. А тому, з врахуванням того, що існують незадоволені вимоги банку про погашення суми заборгованості за кредитним договором, банк просив стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 6267 грн. 49 коп. та судові витрати.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.09.2007 року в сумі 6267 грн. 49 коп., яка складається з 2950 грн. 41 коп. - тіло кредиту; 3117 грн. 08 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом, 200 грн. - пеня. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт вважає рішення суду незаконним та ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимоги до спадкоємця, передбачений ст. 1281 ЦК України, що позбавляє його права вимоги до спадкоємця і ця обставина є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 10 вересня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою коштів за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає договір про надання банківських послуг (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 56).

29 грудня 2016 року банк звернувся до Шепетівської міської державної нотаріальної контори з претензією кредитора з проханням включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу (а.с. 57-60).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Шепетівського міського нотаріального округу від 25.01.2017 року №24/02-14 встановлено, що за реєстровим номером №155 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємиці майна ОСОБА_5 (а.с 61).

З наданих розрахунків банку встановлено, що на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 10.09.2007 року становить 6267 грн. 49 коп., з яких: 2950 грн. 41 коп. - тіло кредиту; 3117 грн. 08 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом, 200 грн. - пеня.

02.03.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу спадкоємиці ОСОБА_4 лист-претензію з вимогою про погашення боргу в сумі 6267 грн. 49 коп. (а.с. 62-64).

В свою чергу, ОСОБА_4 направила банку заперечення на лист-претензію, відповідно до якого вимоги банку не визнала (а.с. 81-82).

Спадкування, перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

У разі смерті боржника за його зобов'язаннями, які передбачають правонаступництво, відповідають спадкоємці відповідно до правил статті 1282 ЦК України в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно зі частиною першою статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Частиною другою статті 1282 ЦК України передбачено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені чч. 2, 3 цієї статті, позбавляються права вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що кредитор у передбачений законом строк пред'явив вимоги до спадкоємця, з огляду на те, що банк 29.12.2016 року, в шестимісячний строк з часу, коли дізнався про відкриття спадщини (02.07.2016 року) через нотаріуса надіслав претензію щодо наявності заборгованості за кредитним договором. Тому відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи позов банку, не надала суду належних та допустимих доказів, що вартість спадкового майна, отриманого нею у спадщину, є недостатньою для задоволення вимог банку.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що банк з вимогою до спадкоємця про сплату боргу звернувся через вісім місяців після того, як дізнався про відкриття спадщини, у зв'язку з чим пропустив строк, визначений ст. 1281 ЦК України, для пред'явлення вимог до спадкоємця, а тому позбавлений права вимоги до відповідача.

Оскільки положення ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина 1 цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Таким чином, пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

А тому, підстав у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Березюк О.Г. Провадження № 22-ц/4820/432/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 27