Справа № 163/450/18
Провадження № 2/163/201/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року м.Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі:

головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря судового засідання Костюк Р.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

У поданому позові ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: село Рівне, вулиця Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що зазначений житловий будинок він придбав у ОСОБА_5, однак договору купівлі-продажу між собою вони не укладали. Усі умови договору були погоджені ними в усному порядку, позивач передав ОСОБА_5 кошти за будинок, а останній передав йому майно та 20.07.1999 року уклав на його користь заповіт. З 1999 року по даний час позивач з родиною проживає у цьому будинку, сплачує за нього комунальні послуги. 25.10.2004 року ОСОБА_5 помер, однак після смерті останнього спадщину за заповітом у встановленому порядку позивач не прийняв, тому, реалізація його прав можлива лише в судовому порядку шляхом визнання права власності на це майно за набувальною давністю, оскільки упродовж більше 15 років він відкрито, добросовісно та безперервно володіє цим майном.

Сторони в підготовче засідання не зявились.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві одночасно просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен зокрема, подав заяву про визнання позову ОСОБА_1 та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно витягів з погосподарської книги №3 за 1990-1999 р.р. та №3 за 2016-2020 роки с.Рівне Рівненської сільської ради від 02.03.2018 року за №243 та від 07.03.2018 року за №271, будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1945 року побудови, який знаходиться за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №020285 належав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у цьому будинку був зареєстрований та проживав (а.с.5).

Відповідно до копії витягу з архівної копії рішення сесії Рівненської сільської ради Любомльського району від 03.12.1993 року №17/2, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5 (а.с.9 на звороті).

20 липня 1999 року ОСОБА_5 на випадок своє смерті уклав заповіт, який посвідчений Рівненською сільською радою, згідно якого усе приналежне йому майно заповів сусіду позивачу ОСОБА_1 (а.с.11).

25 жовтня 2004 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №151610, виданого Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.10.2004 року (а.с.9).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №51955962 від 17.05.2018 року встановлено, що укладений ОСОБА_5 20.07.1999 року заповіт є чинним, а згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51955956 від 17.05.2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с.40, 41).

Згідно довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.03.2018 року №244, спадкоємцями в порядку ст.1241 ЦК України після смерті ОСОБА_5 є відповідачі у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Аналіз досліджених доказів свідчить, що ні позивач, як спадкоємець за заповітом, ні відповідачі, у передбаченому ч.3 ст.1268, ст.ст.1269, 1270 ЦК України порядк,у спадщини після смерті ОСОБА_5 не прийняли.

Разом з цим, довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 01.03.2018 року №223 стверджено, що позивач разом зі своєю сімєю у складі: дружини ОСОБА_6, сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8, з 20.07.1999 року по даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 за 1999-2018 р.р. с.Рівне Рівненської сільської ради від 02.03.2018 року №243/1, позивач з 20.07.1999 року по даний час також зареєстрований за вище вказаною адресою (а.с.6).

Договір на користування електричною енергією для побутових потреб укладений позивачем 19.07.2004 року (а.с.12-13).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 08.06.2018 року за №126842096 встановлено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5, Волинської області, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.42).

Технічний паспорт на зазначене домоволодіння виготовлений 23.02.2018 року на імя позивача та з нього вбачається, що житловий будинок з господарськими спорудами побудований за життя ОСОБА_5 та ознак самочинного будівництва не має (а.с.14-16).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідний положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи з наведеного, суд вважає достатньо доведеним факт набуття позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: село Рівне, вулиця Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області, оскільки він добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє ним упродовж більше 15 років, інших осіб, які претендують на це майно, не встановлено, а відповідачі такі вимоги позивача визнали та така їх позиція не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та законними і дають підстави для визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

У звязку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 13, 82, 142, 200, 206, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.328, 344, 392 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Прикордонників, 5, в селі Рівне Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 23.02.2018 року, складається з: житлового будинку А-1, прибудови а, прибудови а1, тамбура а2, літньої кухні Б-1, сарая В-1, сарая Г-1, погріба Д-1, бесідки Е-1, вбиральні У, колодязя К, огорожі 1, воріт з хвірткою 2.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору від суми 1866 (одна тисяча вісімсот шістдесят шість) гривень 40 копійок, що дорівнює 933 (девятсот тридцять три) гривні 20 копійок, сплаченого при поданні позовної заяви згідно із квитанцією Любомльського відділення №1 Волинського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.03.2018 року №0.0.984589392.1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Імя позивача ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Імена відповідачів:

- ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2;

- ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП невідомий;

- ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП невідомий.

Головуюча : суддя / ОСОБА_9