Номер провадження: 22-ц/785/1356/18
Номер справи місцевого суду: 500/5072/14-ц
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Справа № 500/5072/14-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Дроганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго»,

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Жигуліна С.М. 01 грудня 2017 року о 09 годині 22 хвилинів м. Ізмаїл Одеської області, у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2014 р. комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - Комунальне підприємство)звернулося до суду із вищезазначеним уточненим у лютому 2016 р. та березні 2017 р. позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі - 10 089,76 грн. і за обслуговування внутрішньобудинкових мереж у розмірі - 275,60 грн..

Комунальне підприємство обґрунтовує свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачці. Комунальне підприємство надає послуги у вказану квартиру з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Вартість наданих послуг нараховується згідно встановлених рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області за № 1007 від 24.10.2006 р., за № 1695 від 15.12.2008 р., за № 1 від 06.01.2011 р., за № 1555 від 25.11.2004 р. та №461 від 07.06.2013 р. тарифів. За період з липня 2009 р. по березень 2015 р. відповідачка не у повному обсязі оплатила надані послуги. У зв'язку з чим станом на 01.04.2015 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2017 р. вищезазначений позов комунального підприємства задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі - 10 089,76 грн., за обслуговування внутрішньобудинкових мереж у розмірі - 275,60 грн. та судовий збір у сумі - 128,90 грн.. Всього стягнуто - 10 494,26 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право власності відповідачки на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідачка користувалася послугами з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж.

Тарифи на вказані послуги встановлені рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області за № 1007 від 24.10.2006 р., за № 1695 від 15.12.2008 р., за № 1 від 06.01.2011 р., за № 1555 від 25.11.2004 р. та №461 від 07.06.2013 р., які є чинними та підлягають застосуванню.

Заборгованість з централізованого опалення становить - 10 089,76 грн., за обслуговування внутрішньобудинкових мереж - 275,60 грн..

Листом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» за № К-218 від 01.07.2009 р. та актом № 96 від 19.06.2009 р. підтверджено факт обстеження квартири комунальним підприємством, зафіксовано самовільне відключення приборів опалення квартири від системи централізованого теплопостачання.

Відключення від системи централізованого опалення, яке здійснено самочинно, не звільняє відповідачку від обов'язку сплачувати надані позивачем послуги з теплопостачання.

Комунальне підприємство зверталося до суду з приводу стягнення заборгованості 29.11.2013 р., що підтверджується долученою до матеріалів справи заявою про видачу судового наказу та судовим наказом від 26.12.2013 р., який скасований ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2014 р. з роз'ясненням про необхідність звернення до суду з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Між тим порушення існує, у зв'язку із чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

З урахуванням вказаного сума заборгованості підлягає стягненню у порядку, передбаченому ст. 526 ЦК України (Т. 1, а. с. 229 - 230).

ОСОБА_4в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_4 вказує, що комунальне підприємство не оплатило судовий збір у повному обсязі, позов підписано не повноважною особою. Позивачем пропущено строк позовної давності відносно нарахувань оплати за період з липня 2009 р. по липень 2011 р.. Відсутній договір про надання послуг. З 16.06.2009 р. теплова енергія не споживалась, оскільки квартира була відключена від системи централізованого опалення, що підтверджено поясненнями свідків. Офіційно квартира відключена від системи централізованого опалення з 01.04.2015 р., а тому відсутні підставі для оплати послуг з централізованого опалення. Безпідставно відхилені її клопотання про витребування доказів. Не надано доказів досудового врегулювання спору. Не залучено до участі у справі третьою особою - УЖКГ.

Комунальне підприємство у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що відкриваючи провадження у справі було враховано судовий збір, сплачений за видачу судового наказу, на що посилалося комунальне підприємство. На час подання позову у представника комунального підприємства були відповідні повноваження. Строк позовної давності переривався у зв'язку і зверненням до суду за видачею судового наказу. Відповідно до Акту міжвідомчої комісії від 27.01.2016 р. нарахування оплати з послуг централізованого опалення припинено з 01.04.2015 р.. Апелянту було відмовлено у витребувані доказів, оскільки комунальне підприємство фактично надало усі необхідні документи. Почеркознавча експертиза не була проведена оскільки не були надані вільні зразки підпису за першу половину 2009 р. та попередні роки. Підстав для залучення УЖКГ до участі у справі в якості третьої особи не було, саме управління з такою заявою не зверталося, апелянт з таким клопотанням також не звертався.

Сторони у у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 526, 901 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо надання та оплати послуг централізованого опалення.

За правилами, передбаченими ст. ст. 526, 901 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо договором передбачено надання послуг а плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно із п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05 р. № 4 (далі - Порядок).

Відповідно до вищевказаного Порядку відключення від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. № 169 були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Згідно з п 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що квартира ОСОБА_4 була відключена від централізованої мережі теплопостачання з порушенням встановленого порядку, згідно Акту вищевказаної комісії припинено нарахування за централізоване теплопостачання з 01.04.2015 р., тому не можна вважати, що відповідачка не була споживачем послуг з централізованого опалення до 01.04.2015р.. Факт офіційного відключення квартири від системи централізованого опалення саме з 01.04.2015 р. ОСОБА_4 визнала. За вказаних обставин ОСОБА_4 повинна сплатити борг за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкової мережі станом на 01.04.2015 р..

Апелянт не надала суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що комунальне підприємство не оплатило судовий збір у повному обсязі не приймаються до уваги, оскільки суд першої інстанції відкрив провадження у справі і розглянув справу по суті. Посилання апелянта на підписання позову не повноважною особою спростовуються тим, що позов підписано представником 31.07.2014 р. - в останній день дії довіреності.

Не приймаються до уваги доводи апелянта щодо пропуску строку позовної давності, оскільки після його переривання у зв'язку з видачею судового наказу у 2013 р. перебіг цього строку почався заново (ст. 264 ЦК України).

Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення при їх фактичному споживанні не звільняє відповідачку від сплати отриманих послуг з централізованого опалення.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів досудового врегулювання спору не заслуговують на увагу, оскільки від цього не залежить право позивача на звернення до суду за захистом порушеного права.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо не залучення до участі у справі третьою особою - Управління житлово-комунального господарства міської ради, оскільки це не впливає на права та обов'язки сторін по справі, які виникли з правовідносин отримання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4О,, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе