Справа № 739/585/18
Номер провадження 2-о/739/53/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря- Худорба Р.Г.,
представника заявника ОСОБА_2,
представника заінтересованої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Новгород-Сіверська міська рада про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання з матірю ОСОБА_4, яка померла 15.06.2017 року.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 проти задоволення заявлених вимог не заперечував.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із матірю заявника. ОСОБА_1 знає особисто з дитинства та була знайома з його покійною матірю ОСОБА_4. Квартиру в якій проживала покійна разом із сином вона придбала особисто і до самої її смерті син жив з нею.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та сімю покійної ОСОБА_4 знає з моменті, як ОСОБА_4 придбала там житло. Син ОСОБА_7 постійно проживав з матірю в цій же квартирі до самої смерті матері. Після семерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 продовжує жити в квартирі матері АДРЕСА_2. ОСОБА_4 перебувала в цивільному шлюбі, тому прізвище її сина - «Кашуба» не співпадає і прізвищем покійної.
Заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, 15 червня 2017 року в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області померла ОСОБА_4 (а.с. 8).
Заявник є сином, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його народження.
Згідно паспорта ОСОБА_1 з 27.08.1997 року по теперішній час зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-9).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.03.2018 року депутатом Новгород-Сіверської міської ради ОСОБА_8 в присутності сусідів-свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 в дійсності проживав на день смерті матері, ОСОБА_4, яка померла 15.06.2017 року разом з нею по вулиці Князя Ігоря, 20/5 (а.с.3).
Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично постійно проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 на день її смерті. Той факт, що місце проживання заявника було зареєстроване за іншою адресою, в цьому ж населеному пункті, жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України.
Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Враховуючи те, що заявник є сином ОСОБА_4 і згідно статті 1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги, то встановлення факту постійного проживання заявника з матірю на день смерті останньої має важливе значення для заявника, оскільки підтвердить факт прийняття ним спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявника відповідних майнових прав.
За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями ст.ст. 263-268, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд-
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Новгород-Сіверська міська рада про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем задовольнити повністю.
Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, постійно проживав разом зі своєю померлою матірю ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_4, на день її смерті, тобто станом на 15.06.2018 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.О.Кочура