АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ "Крістіна" про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що на підставі договору оренди №07/15 від 24 липня 2015 року укладеного між нею та ТОВ «Крістіна», позивач орендувала торгівельний павільйон НОМЕР_1, площею 16.0 кв.м за адресою: м. Дніпро, бульвар Платонова, 3А, на території ринку «Платонівський».

Так, напередодні 08 січня 2016 року в місті погіршилися погодні умови, випало багато снігу, внаслідок чого уся територія ринку «Платонівський», який розташований по бульвару Платонова, 3а у м. Дніпрі та прилегла до нього територія, були покриті снігом та льодом і було утруднено рух. Вранці, 08 січня 2016 року приблизно о 10 год. 00 хв. вона прийшла до свого робочого місця, а через кілька хвилин проходячи по території ринку «Платонівський» вона послизнулася і впала, внаслідок чого отримала травму ноги та була доставлена до «Дніпропетровської міської клінічної лікарні №2» оглянута лікарями і їй було поставлено діагноз «Закритий перелом діатезу с/з велико-гомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків». По закінченню лікування, у зв'язку з отриманою внаслідок падіння травмою, їй була встановлена - 2 група інвалідності, і в теперішній час вона не може нормально рухатися та працювати.

Після виписки з лікарні, вона звернулась до керівництва та власника ТОВ «Крістіна» ОСОБА_3, з проханням допомогти, так як травму вона отримала внаслідок того, що керівництво ринку недбало поставилося до своїх обов'язків та не забезпечило очищення території ринку від снігу та льоду, внаслідок чого вона отримала травму. На її звернення керівництво ринку та ТОВ «Крістіна» - відмовили, а тому, позивач просить суд визнати неправомірною бездіяльність керівництва товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна»; стягнути з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» на її користь, спричинену їй моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ТОВ «Крістіна» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 500 000 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що бездіяльність відповідача на тривалий час призвела до порушення здоров'я ОСОБА_2 та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Саме події, які стались 08.01.2016 року призвели до вимушених змін у її житті, відсутність можливості здійснювати і організовувати свій побут, працювати, приносили позивачу страждання та душевний біль. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховує те, що отримання травми призвело до встановлення 2 групи інвалідності позивачу. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 500 000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Крістіна» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що бездіяльність відповідача на тривалий час призвела до порушення здоров'я ОСОБА_2 та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Саме події, які стались 08 січня 2016 року призвели до вимушених змін у її житті, відсутність можливості здійснювати і організовувати свій побут, працювати, приносили позивачу страждання та душевний біль. Разом з тим, суд при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховує те, що отримання травми призвело до встановлення 2 групи інвалідності позивачу. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 500 000 гривень, оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам.

Проте, колегія суддів частково не може погодитись з висновком суду першої інстанції.

Згідно з п.п.4.4., 4.6 «Правил благоустрою території м. Дніпропетровська», затверджених рішенням сесії VI скликання Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 року №44/43, підприємства, установи, організації, зобов'язані утримувати закріплені за ними території в належному стані відповідно до законодавства. Посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність що призвели до завдання шкоди майну або здоров'ю громадян на закріплених за підприємствами, установами, організаціях територіях відповідно до закону.

Так, дійсно судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 24 липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 07/15, відповідно до якого позивач орендувала торгівельний павільйон НОМЕР_1 площею 16.0 кв.м за адресою: м. Дніпро, бульвар Платонова, 3А, не території ринку «Платонівський».

Напередодні 08 січня 2016 року в місті погіршилися погодні умов, випало багато снігу, внаслідок чого уся територія ринку «Платонівський», та прилегла до нього територія, були покриті снігом та льодом і було утруднено рух.

Вранці, 08 січня 2016 року приблизно о 10 год. 00 хв., позивач прийшла до свого робочого місця на території ринку «Платонівський», через кілька хвилин, проходячи по території ринку, територія якого на той час не була очищена від снігу та льоду, вона послизнулася, впала, внаслідок чого отримала травму ноги та була доставлена до «Дніпропетровської міської клінічної лікарні №2», де їй було поставлено діагноз «Закритий перелом діатезу с/з велико-гомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків».

По закінченню лікування, у зв'язку з отриманою внаслідок падіння травмою позивачу була встановлена 2 група інвалідності, і в теперішній час вона не може нормально рухатися та працювати.

Після виписки з лікарні, позивач звернулась до керівництва та власника ТОВ «Крістіна» ОСОБА_3 з проханням допомогти, в зв'язку з тим, що керівництво ринку недбало поставилося до своїх обов'язків та не забезпечило очищення території ринку від снігу та льоду, внаслідок чого вона отримала травму.

На звернення позивача, керівництво ринку та ТОВ «Крістіна» - відмовили, оскільки не вважають своєї провини у наслідках отриманої позивачем травми, а саме у тому, що остання стала інвалідом.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини (ст. 1167 ЦК України).

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи позов в повному обсязі та визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 500 000 грн. районний суд на вказані вимоги закону уваги не звернув, в зв'язку з чим прийшов необґрунтованого висновку щодо розміру заподіяної шкоди, а тому колегія суддів вважає, що вказана сума не відповідає ступеню заподіяної шкоди, а отже рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру моральної шкоди.

Оскільки позивачці дійсно, у зв'язку з отриманою внаслідок падіння травмою, була встановлена 2 група інвалідності, і в теперішній час вона не може нормально рухатися та працювати, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди з урахуванням розумності, виваженості та справедливості складає 10 000 грн., та такий розмір буде справедливий.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру присудженої моральної шкоди з 500 000 грн. до 10 000 грн., а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, а також цим обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Крім того, згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.

Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

А згідно з ч. 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Так, як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, що 08 січня 2016 року в м. Дніпро погіршилися погодні умов та випало багато снігу, внаслідок чого уся територія ринку «Платонівський», та прилегла до нього територія, були покриті снігом та льодом, та внаслідок чого, позивачка прибувши на своє робоче місце, близько 10.00 год., послизнулася і впала, у зв'язку з чим отримала травму ноги та була доставлена до лікарні де пройшла тривалий курс лікування, що потягло за собою встановлення позивачу 2 групи інвалідності.

Проте відповідач заперечуючи проти встановлених обставин доказів протилежного суду не надав, у зв'язку з чим вимоги позивачки є законними, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» - задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року - змінити зменшивши суму моральної шкоди з 500 000 грн. на 10 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

М.Ю. Петешенкова