Справа №: 272/725/17
Провадження № 2/272/22/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді - Чуб І.А.,

секретаря судового засідання Яцюк В.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат з відповідача посилаючись на те, що 05.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-прожажу житлового будинку № 8 по провул. 1-го Травня в с.Лісівка, Андрушівського району за ціною 20000, 00 грн. Згідно попереднього договору позивач сплатила відповідачу аванс в сумі 13000,00 грн. Сторони встановили строк для укладення основного договору купівлі-продажу - 01.06.2015 року. У зазначений термін з вини відповідача він не був укладений, тому згідно з умовами попереднього договору відповідач повинна повернути сплачений аванс у подвійному розмірі. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 було стягнуто попередньо сплачений позивачем аванс в сумі 13000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.04.2017 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року залишено без змін. Пунктом 7 попереднього договору передбачено, що у разі відмови (ухилення) продавця від продажу майна без поважної на те причини у строк до 01.06.2015 року, продавець зобов"язаний повернути покупцю одержану від неї суму авансу. На момент звернення до суму відповідач не повернула позивачу суму авансу в розмірі 13000,00 грн. Тому відповідач зобов"язана сплатити позивачу передбачені ст.625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 2870,28 грн та три відсотки річних в розмірі 813,12 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні предствник позивача позов підтримав з вищевикладених підстав просив задовольнити в повному обсязі. Позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши,що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач та її представники в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити позивачу в повному обсязі, в подальшому в судове засідання відповідач не з"явилася будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала щодо позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК Кодексу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено та підтверджено сторонами у справі, що 05.06.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу будинку № 8, що по провулку Першого Травня в с.Лісівка, Андрушівського району, Житомирської області (а.с. 5).

Пунктом 1 попереднього договору передбачено, що відповідно до цього договору у строк до 01.06.2015 року продавець зобов"язується передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов"язується прийняти і оплатити та житловий будинок за № 8, що по провулку Першого Травня в с.Лісівка, Андрушівського району, Житомирської області у порядку та на умовах передбачених відповідно цим та основним договором.

Згідно пункту 3 попереднього договору сторони домовилися про такі умови основного договору: договір купівлі-продажу майна має бути нотаріально посвідчений не пізніше 01.06.2015 року; ціна продажу - 20000,00 грн.; порядок проведення розрахунків за основним договором готівковий, покумець має передати належну з нього грошову суму за винятком суми авансу під час укладення основного договору і у порядку визначеному основним договором; основний договір має бути посвідчений приватним нотаріусом Андрушівського РНО ОСОБА_5, у приміщенні, що є його робочим місцем, або за домовленістю сторін поза приміщенням, що є робочим місцем вказаного нотаріуса.

Відповідно до пункту 4 попереднього договору загальна сума авансу, яка передаватиметься за цим договором складає 13000,00 грн. При укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець передали продавцю передоплату у вигляді авансу, а саме 13000,00 грн., а продавець одержав вказану суму авансу.

Пунктом 7 попереднього договору передбачено, що сторони також домовилися, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу майна без поважної причини у строк передбачений цим договором продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу, а також додатково сплатити йому таку ж саме суму.

До 01.06.2015 року договір купівлі-продажу укладений не був.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 13000,00 грн. авансу (а.с.9-10). Згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 11.04.2017 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року залишено без змін (а.с.7-8).

Суд вважає, що дане зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд вважає, що представлений позивачем розрахунок нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних витрат, який перевірений судом, є правильним та обґрунтованим.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 3% річних в сумі - 813,12 грн., нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати в сумі - 2870,28 грн..

Відповідно до ст. 141ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ід. код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 2870, 28 грн. інфляційних втрат та 813,12 грн. - три відсотки річних, а всього 3683, 40 грн..

Стягнути з ОСОБА_4, ід. код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.05.2018 року.

Суддя:ОСОБА_6