Справа № 445/1462/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип'як П. В.

з участю секретаря Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

20.08.2018 до суду звернувся представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 184936,09 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.06.2018 близько 23:00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у м. Золочеві на вул. Січових Стрільців, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, зокрема, перелом нижньої та верхньої щелеп, травму ІІ гілки трійчастого нерва. За даним фактом було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке в подальшому закрито постановою слідчого від 07.07.2018, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.Вказує, що позивач перебуваючи на лікуванні поніс матеріальні витрати в розмірі 184936,09 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки шкода була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки. Також вважає, що із відповідача слід стягнути суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання, у якому просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити з підстав наведених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Керуючись ст.281 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, проти чого не заперечував представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017 до такого внесено відомості за №0000363 про те, що 29.06.2017 близько 23:00 год. водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2 керуючи автомобілем у м. Золочеві по вул. С.Стрільців, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, внаслідок чого пішохід із тілесними ушкодженнями госпіталізований в Золочівську ЦРЛ.

Згідно висновку експерта №156/2017 при поступленні та послідуючому лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії КМКЛ ШМД у громадянина ОСОБА_1 діагностовано «перелом нижньої щелепи, перелом верхньої щелепи, травма ІІ гілки трійчастоного нерва», з приводу чого 06.07.2017 була проведена операція «остеосинтез фрагментів верхньої і нижньої щелепи, декомпресія ІІ гілки трійчастого нерва, санація гайморової пазухи». Вказані ушкодження являються наслідком дії тупих предметів, могли утворитися 29.06.2017 при наїзді, ударі виступаючими частинами автомобіля та послідуючому падінні на підлягаючу поверхню, по ознаці тривалого розладу здоровя відносяться до середньої тяжкості.

Постановою заступника начальника СВ Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області від 07.07.2018 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017 за №0000363, закрито у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №17019 стверджується, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у період з 29.06.2017 по 21.07.2017.

Як вбачається із листа Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 26.09.2017 №05-06вих-3302 на лікування ОСОБА_1 використовувались медикаменти, які були придбані ним за власний рахунок. Вартість використаних на лікування позивача медичних препаратів, згідно даних про ціни в аптеках міста Львова, становить 8736,09 грн.

Згідно з копіями актів про надання стоматологічних послуг без дати та номера, фізична особа-підприємець (лікар-стоматолог) ОСОБА_5 надав позивачу стоматологічні послуги: анестезія, пломбування каналу гутаперча та АН-Plus, коронка та фасетка металокерамічна 2 одиниці, куксова вкладка виготовлена непрямим способом 2 од., коронка та фасетка керамічна 12 одиниць, кісткова пластика 3 сегменти, два етапи імплантації, загальна вартість яких становить 176200 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до розяснень наданих Пленумом Верховного Суду України у п.2 постанови №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Таким чином, судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий звязок між діями відповідача, що були вчинені джерелом підвищеної небезпеки та їх наслідками, які полягають в ушкодженні здоровя позивача, зокрема, тих що зазначено увисновку експерта №156/2017. Беручи до уваги зазначене, при визначенні розміру матеріальної шкоди, суд не бере до уваги матеріальні витрати понесені позивачем за стоматологічні послуги в сумі 172000,00 гривень, згідно акту про надання стоматологічних послуг, так як судом не встановлено причинно-наслідкового звязку між діями позивача, що спричинили часткову адентію верхньої щелепи внаслідок травми, оскільки встановлений діагноз лікаря стоматолога не співпадає з висновком експерта №156/2017. Тому, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені ним матеріальні витрати, повязані з придбанням медичних препаратів під час лікування у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги та отриманням стоматологічних послуг 08.08.2018, що становить 12936,09 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно змісту ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 07.07.2018 року, вбачається, що кримінальне провадження № 0000363 від 30.06.2017 року закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, а копію постанови направлено для вирішення питання про наявність в діях пішохода ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, з даної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного спяніння на момент дорожньо-транспортної пригоди.

При визначенні розміру морального відшкодування, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує як фізичний біль та страждання позивача, повязаних із ушкодженням його здоровя, яких він зазнав під час ДТП, у звязку з чим він тривалий період знаходився на лікуванні, ступінь та характер тілесних ушкоджень, глибину душевних страждань, так і його поведінку в момент ДТП - грубу необережність, стан алкогольного спяніння, що сприяла виникненню дорожньо-транспортної пригоди.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та справедливою і достатньою буде сума морального відшкодування в розмірі 5000,00 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України, та з врахуванням п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача в користь держави слід стягнути 179,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.23,1167,1187,1193ЦКУкраїни, 2, 4, 5, 11, 13, 258, 259, 263-265, 272, 273,280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, завдану матеріальну шкоду в розмірі 12936,09 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь держави 179,00 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_7