ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2597/18 Справа № 2-8513/10 Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності неправомірною та скасування постанов про арешт майна боржника та заборони та його відчуження, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась із скаргою про визнання бездіяльності Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірною та скасування постанов про арешт майна боржника та заборони на його відчуження.

Вказувала, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-051 від 19 березня 2008 року 724.238 грн.37 коп. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-051 від 19 березня 2008 року 200 грн. та у рахунок повернення судових витрат 120 грн., а разом 320 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1.700 грн. Постановою Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ від 10 травня 2011 року в межах виконавчого провадження ВП №26337122 накладено арешт не все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 в межах суми стягнення 724.238 грн.37 коп. Також постановою Бабушкінського відділу ДВС ДМУЮ від 18 жовтня 2011 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 На сьогодні указані виконавчі провадження завершені, а банком у позасудовому порядку 28 листопада 2016 року задоволено забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на іпотечне майно. 21 березня 2018 року представник заявника звернувся до Соборного та Шевченківського відділів ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявами про скасування арештів нерухомого майна та надання інформації про виконавчі провадження, однак відповіді так і не отримано, арешти залишаються не знятими, у зв'язку із чим заявник вимушена звернутися до суду зі скаргою.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши вимоги скарги, просила суд визнати неправомірною бездіяльність Соборного відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді на звернення від 21 березня 2018 року та незняття арештів та заборон з ОСОБА_1, а також Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді на звернення від 21 березня 2018 року та незняття арештів та заборон з ОСОБА_1 Зобов'язати Соборний відділ ДВС міста Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати постанову Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ від 10 травня 2011 року про арешт майна боржника та заборони на його відчуження у виконавчому провадження ВП №26337122, а також в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна скасувати арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11151917, зареєстрований 10 травня 2011 року. Зобов'язати Шевченківський відділ ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області скасувати постанову Бабушкінського відділу ДВС ДМУЮ від 18 жовтня 2011 року про арешт майна боржника ОСОБА_1, а також у єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна скасувати арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11735686.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 15 червня 2018 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська визнано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, виданий на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню; банком в позасудовому порядку задоволено забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на іпотечне майно.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-051 від 19 березня 2008 року 724.238 грн.37 коп. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-051 від 19 березня 2008 року 200 грн. та у рахунок повернення судових витрат 120 грн., а разом 320 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1.700 грн. (а.с.6-7)

Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 21 березня 2011 року виданий виконавчий лист за вказаним судовим рішенням, який пред'явлений в порядку примусового виконання до Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ.

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ від 10 травня 2011 року було відкрито виконавче провадження, а також 10 травня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У подальшому виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», про що 14 жовтня 2011 року було винесено відповідну постанову та виконавчий документ був направлений до Бабушкінського відділу ДВС ДМУЮ за місцем знаходження майна (а.с.25-27).

Судом також установлено, що у провадженні Бабушкінського відділу ДВС ДМУЮ також перебувало виконавче провадження №29320504 з виконання виконавчого листа №2-8513/2010, виданого 21 березня 2011 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-051 від 19 березня 2008 року. 18 жовтня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а 21 березня 2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

У березні 2018 року представник боржника звернувся до Соборного та Шевченківського відділів ДВС міста Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявами про скасування арешту нерухомого майна та надання інформації про виконавче провадження (а.с.8-9).

Листом Соборного відділу ДВС міста Дніпра за №23776 ОСОБА_1 надано відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна, а також повідомлено про знищення матеріалів виконавчого провадження та надано витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.25-27).

Листом від 12 квітня 2018 року за №12451/3 Шевченківський відділ ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування арешту та запропоновано звернутися до суду (а.с.28).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим, воно є завершеним і ці поняття не є тотожними; Соборним відділом ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та Шевченківським відділом ДВС міста Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області не допущено бездіяльність, оскільки ними на звернення боржника надано обґрунтовану відповідь, права стягувача не порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV), у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

За змістом статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - відповідно до статті 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - відповідно до статті 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, відповідно до статті 48 цього Закону.

Згідно із п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. При цьому повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За правилами статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1)визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2)визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3)смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4)скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5)письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6)закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7)визнання боржника банкрутом; 8)фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9)повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10)направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11)повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12)якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13)непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14)списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Аналіз викладених норм свідчить, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає застосування наслідків завершення виконавчого провадження, встановлених частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомостей про повне виконання рішення суду, за яким проводиться стягнення, державному виконавцю надано не було, тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що правові підстави для зобов'язання відповідача зняти арешти та заборони, застосовані до ОСОБА_1 у межах спірних правовідносин, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що 15 червня 2018 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська визнано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, виданий на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з приводу наявності вказаної ухвали та наслідків її наявності боржник не звертався до виконавчої служби, з цього приводу відсутній факт бездіяльності виконавчої служби. Крім того, в матеріалах справи міститься лише копія вказаної ухвали, що не набрала законної сили.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.