Справа № 676/5016/18
Номер провадження 2/676/2227/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

31 жовтня 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком №12а по вул. Партизанська, в с. Камянка, Камянець Подільського району. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 24 вересня 2011 року дочка позивача ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 Після реєстрації шлюбу донька разом з чоловіком поселилась в належній їй будинок де проживали як одна сімя до 2015 року. Три роки назад відповідач припинив подружні відносини з донькою позивача та виселився з будинку. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був розірваний. Не дивлячись на те, що відповідач добровільно виселився з її житлового будинку, знятись з реєстрації в добровільному порядку відмовляється, що впливає на призначення субсидії на комунальні послуги. Відповідач ОСОБА_4 більше одного року не проживає в будинку позивача без поважних причин, що в силу ст. 405 ЦК України відповідач втратив право на користування житлом в зазначеному будинку. Просить суд визнати ОСОБА_4таким, що втратив право на користування житловим будинком №12 а по вул. Партизанська, в с. Камянка, Камянець Подільського району.

В суді представники позивача позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином відповідно ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представників позивача, свідків дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку №12а по вул. Партизанська, в с. Камянка, Камянець Подільського району, Хмельницької області, що підтверджується договором дарування від 18.07.1987 року, посвідченого секретарем сільради ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі №67.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04.10.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний.

Згідно довідки Камянської сільської ради №1163 від 29.10.2018 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично за даною адресою не проживає з 07.10.2015 р.

Згідно актів про встановлення фактичного місця проживання від 05.12.2017 р., 19.04.2018 р., 07.05.2018 р. в будинку по вул. Партизанська, 12а, с. Камянка, Камянець Подільського району, Хмельницької області зареєстрований ОСОБА_4, але не проживає зі слів сусідів тривалий час.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 показали, що ОСОБА_4 після того як припинив відносини з дочкою позивачки, залишив будинок, що належить ОСОБА_3 Починаючи з 2015 року відповідача не бачили, ніяких спроб з його боку вселитись в будинок не було, його речей в будинку немає. Будь-яких перешкод в проживанні в будинку ОСОБА_3 відповідачу не чинила. Відомо, що він змінив країну проживання і повертатись не бажає.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Зібраними у справі доказами підтверджується що відповідач не проживає в будинку, що належить позивачу більше одного року без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, так як ОСОБА_4 втратив право на користування житловим будинком №12а по вул. Партизанській в с. Камянка, Камянець-Подільського району, Хмельницької області так як більше одного року не проживає за місцем реєстрації без поважних причини. .

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі і додаткового вирішення не потребує.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючисьст. ст. 12, 13, 81, 83, 263- 268, 280 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим будинком №12а по вул. Партизанська, в с. Камянка, Камянець-Подільського району, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.