Провадження № 22-ц/772/951/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 рокуСправа № 127/27326/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: Голоти Л.О.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3,

відповідач : Вінницька міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права користування житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2018 року, ухвалене у складі судді Вохмінової О.С., дата складання повного тексту рішення відсутня, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права користування житлом.

Позов обґрунтував тим, що в 2006 році він влаштувався на роботу в АТП 10556, виконував різні тимчасові роботи. У зв'язку з цим директор підприємства ОСОБА_4 дозволив постійно проживати в кімнаті АДРЕСА_1. В кімнаті він був зареєстрований 26.05.2006 року оплачував всі комунальні послуги.

У 2011 році адміністрація гуртожитку пояснила, що в його кімнаті необхідно робити ремонт, у зв'язку з чим його переселили в кімнату № 20, в якій ОСОБА_3 проживав до грудня 2015 року. Згодом йому стало відомо, що кімната № 32, в якій він жив і якою користувався майже десять років, була продана і у неї тепер інші власники. Позивач почав з'ясовувати підставу відчуження його кімнати, однак, йому повідомили про відсутність у нього прав на дане житло. Він неодноразово звертався до Вінницької міської ради щодо взяття його на квартирний облік, однак його житлове питання не вирішене.

Позивач вважає, що оскільки більше 5 років на законних підставах він проживав у гуртожитку, власного житла не має, відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» набув права на подальше проживання і користування кімнатою № 32. Вважає, що його протиправно позбавили житла.

Виходячи з наведеного, положень ст. 47 Конституції України, ст. ст. 1, 8 Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просив визнати за ним право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено позовні вимоги, так як ордер ОСОБА_3 на вселення не видавався, договір найму укладений не був, в трудових відносинах із ТОВ «Вінницьке автотранспортне підприємство - 10556» він не перебував, користувався за плату ліжко-місцем, а тому він не набув у встановленому законом порядку право користування кімнатою № 32, і його житлові права не порушені.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги його пояснення про те, що в 2006 році він влаштувався на роботу в АТП 10556, виконував тимчасові роботи, у зв'язку з чим між ним та директором підприємства ОСОБА_4 з дозволу профспілкової організації був укладений договір на постійне проживання в кімнаті АДРЕСА_1, в якій він зареєстрований. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції порушив його конституційне право на житло.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

05.06.2018 року на адресу суду надійшла заява Вх №. 5357 представника Вінницької міської ради, в якій представник просить розглядати справу без участі представників Вінницької міської ради у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сербинівці Жмеринського району Вінницької області, 26.05.2006 року був зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою у його паспорті серії НОМЕР_1, виданого 30.05.2006 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, а також відповіддю з УДМС України у Вінницькій області.

Даний гуртожиток перебував на балансі ТОВ «Вінницьке АТП - 10556» і рішенням виконкому Вінницької міської ради від 06.08.2015 року № 1666 був затверджений акт приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади АДРЕСА_1, загальною площею 986,6 кв.м., кількість кімнат - 32.

На запит суду КП «ВМБТІ» надало відповідь, що при технічній інвентаризації 26.07.1994 року будівлі адмінкорпусу з прибудовами зафіксовано, що приміщення на ІІІ поверсі з № 147 до № 166 проінвентаризовані як житлові кімнати.

Судом встановлено, що з часу реєстрації ОСОБА_3 проживав в гуртожитку в кімнаті на 3 поверсі, номер кімнати був вказаний на дверях - № 32. При огляді інвентаризаційної справи і схематичних планів поверху гуртожитку позивач ОСОБА_3 підтвердив, що проживав в кімнаті, яка за інвентаризаційним номером значиться № 152.

Інвентаризаційна справа також оглядалась в присутності спеціаліста КП «ВМБТІ» ОСОБА_5, який роз`яснив, що така нумерація кімнат ще встановлена при інвентаризації гуртожитку в 1994 році і з того часу не змінювалась. Кімната в гуртожитку, на яку вказує ОСОБА_3 має номер 152, її площа 20,2 кв.м., розташована на ІІІ поверсі, але стверджувати, що це та сама кімната, в якій проживав і був зареєстрований ОСОБА_3 він не може, оскільки зміна нумерації - з 32 на 152 по матеріалам інвентаризаційної справи не прослідковується.

Згідно відповіді КП «ВМБТІ» станом на 29.12.2012 року реєстрація права власності на кімнату АДРЕСА_2 не проводилась.

Відомостей про реєстрацію права на кімнату (квартиру) № 152, а також на кімнату № 32 немає в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ордер на вселення ОСОБА_3 в гуртожиток не видавався, спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету на надання ОСОБА_3 житлової площі в гуртожитку не було, кімнати № 32 в гуртожитку по матеріалам інвентаризаційної справи немає.

З відповіді з ТОВ «Вінницьке автотранспортне підприємство 10556», наданої на запит суду, про те, що товариство не має інформації, чи проживав ОСОБА_3 в гуртожитку, на якій підставі він був зареєстрований в гуртожитку, чи перебував він в трудових відносинах із підприємством, а плата від ОСОБА_3 за користування ліжко-місцем в гуртожитку приймалась від ОСОБА_3 на його вимогу і на підставі відмітки в паспорті про його реєстрацію.

Згідно ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено позовні вимоги, так як ордер ОСОБА_3 на вселення не видавався, договір найму укладений не був, в трудових відносинах із ТОВ «Вінницьке автотранспортне підприємство - 10556» він не перебував, користувався за плату ліжко-місцем, а тому він не набув у встановленому законом порядку право користування кімнатою № 32, і його житлові права не порушені, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є такими, що дають праві підстави для скасування рішення суду, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що він набув у встановленому законом порядку право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 7, 258 ч.4, 259 ч.1, 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис П. В. Кучевський

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота