АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/723/18 Справа № 202/436/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року по справі за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Садіяр Ага-Лала огли - про витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

В позові Дніпропетровська місцева прокуратура №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області просить витребування у ОСОБА_2 нежитлового приміщення, посилаючись на те що спірна нерухомість є державною власністю, однак на підставі незаконних договорів купівлі-продажу відчужена спочатку ОСОБА_3, ним ОСОБА_4 Садіяр Ага-Лала Огли, а останнім ОСОБА_2 Оскільки спірне нерухоме майно вибуло поза волею власника,- на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України підлягає поверненню державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року позов задоволено. Додатковим рішенням цього ж суду від 10 травня 2017 року вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат. Суд виходив з того, що спірне нежитлове приміщення вибуло з володіння власника поза його волею, а тому підлягає витребуванню від останнього набувача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення, посилаючись на його незаконність, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що районний суд не звернув уваги на той факт, що рішення апеляційного суду від 22 червня 2016 року оскаржене в касаційному порядку та знаходиться на розгляді; предметом спору є приміщення №1, яке на час розгляду справи Орджонікідзевським судом було зареєстроване за ВАТ БМФ Дніпроважбуд, а тому висновки районного суду, що право власності на вказане приміщення визнано за державою в особі РВ Фонду державного майна є невірними; крім того, витребування майна від добросовісного набувача залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ» «Дніпроважбуд» гуртожитків у м.Дніпропетровську, зокрема, по вул. Тверській, 31-а; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» цих гуртожитків; визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» в частині включення в його уставний фонд гуртожитків по вул. Тверській, 31-а; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на гуртожитки: №7 по вул. Калиновій, 10, №8 по вул. Тверській, 29, №9 по вул. Тверській, 31, №10 по вул. Тверській, 31-а, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку №3 по вул. Б. Хмельницького, 14 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку №4 по вул. Б. Хмельницького,10; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» вказані гуртожитки.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року за ОСОБА_3 визнано право власності на нежитлове приміщення 31-А по вул.. Тверській в м. Дніпрі, а 16 лютого 2016 року на підставі договору купівлі-продажу він продав ОСОБА_4А.Л.- огли спірне приміщення, а останній - 24 листопада 2016 року продав нерухомість ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року наведене вище рішення Орджонікідзевського міського суду скасоване, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, визнання за ним права власності на спірну нерухомість відмовлено. Між тим, право власності на нежитлове приміщення по вул.Тверська, 31-А в м. Дніпрі залишається зареєстрованим за ОСОБА_2.

Встановивши дійсні обставини справи, оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, керуючись ст.ст. 328, 387, 330, 388 ЦК України, - районний суд дійшов обґрунтованого висновку про витребування нерухомості у ОСОБА_2, оскільки спірна нерухомість вибула із володіння держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області поза його волею.

Доводи апелянта у скарзі про те, що районний суд не звернув уваги, що рішення апеляційного суду від 22 червня 2016 року оскаржене в касаційному порядку та знаходиться на розгляді в касаційному суді; предметом спору є приміщення, яке на час розгляду справи Орджонікідзевським судом було зареєстроване за ВАТ БМФ Дніпроважбуд, - є необґрунтованими, оскільки районним судом встановлено, що спірна нерухомість відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року є власністю держави, включення до статутного фонду ВАТ «БМФ» «Дніпроважбуд» гуртожитку за спірною адресою визнано неправомірним; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» вказаного гуртожитку; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказаний гуртожиток по вул. Тверській, 31-а, та вилучено його із незаконного володіння ВАТ БМФ «Дніпроважбуд».

Твердження апелянта, що витребування майна від добросовісного набувача залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів, також є помилковим, оскільки рішення, яким фізична особа- 1 був визнаний власником, скасоване, а тому ОСОБА_3Д не може вважатись належним власником, в той же час, встановлено, що спірне нежитлове приміщення вибуло з володіння належного власника поза його волею, а тому підлягає витребуванню від останнього набувача ОСОБА_2 за правилами ст. 388ч.1 п.3 ЦК України.

Інші доводи апелянта перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В звязку із залишенням скарги без задоволення, судовий збір, сплачений апелянтом за подання скарги, поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова чинна з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 11 травня 2018 року.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5