Ухвала

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 161/11423/17

провадження № 61-41728ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист порушеного права споживача,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») про захист порушеного права споживача, у якому просила: визнати порушеними її права, як споживача за умовами кредитного договору № 2/1119761 від 30 червня 2011 року та визнати незаконним підвищення розміру процентної ставки в односторонньому порядку ПАТ «Креді Агріколь Банк» з 01 липня 2017 року; зобов'язати ПАТ «Креді АгрікольБанк» здійснити відповідне коригування її кредитних зобов'язань за умовами кредитного договору № 2/1119761 від 30 червня 2011 року у бік їх зменшення, зокрема права на сплату відсотків користування кредитом за час фактичного користування коштами у період з 01 січня 2016 року по 01 вересня 2016 року з врахуванням коригування зобов'язань на суму 21 054,25 грн; зобов'язати ПАТ «Креді Агріколь Банк» здійснити відповідне коригування її кредитних зобов'язань у бік їх зменшення; зобов'язати ПАТ «Креді Агріколь Банк» здійснити відповідне коригування її кредитних зобов'язань за умовами кредитного договору №2/1119761 від 30 червня 2011 року у бік їх зменшення за період з 01 вересня 2016 року по 01 липня 2017 року, зокрема по частковому погашенню кредиту на загальну суму 2 982,11 грн та сплати відсотків за користування кредитом за час фактичного користування коштами на загальну суму 2 982,11 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 30 червня 2011 року між позивачем та ПАТ «Креді АгрікольБанк» було укладено кредитний договір № 2/1119761 з додатками до нього, при виконанні умов якого вона скористалася правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат у період з 2014 року по 2016 рік. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року було задоволено її позов та зобов'язано відповідача здійснити відповідне коригування її кредитних зобов'язань за цим кредитним договором у бік їх зменшення за періоди: у 2015 році на суму 423,15 грн та у період з 04 січня 2016 року по 04 вересня 2016 року на суму 21 054,25 грн.

14 липня 2017 року вона отримала повідомлення банку про виконання рішення суду, а також про перегляд та зміну процентної ставки, виходячи з діючої облікової ставки НБУ, чим фактично збільшено відсоток за користування кредитом до 19,75% річних. До повідомлення було приєднано проект договору про внесення змін та доповнень та орієнтовний графік погашення заборгованості за кредитом, згідно з заборгованість за основною сумою не тільки не зменшилася, а збільшилася та вже на 01 липня 2017 року становить 302 363,92 грн.

У порушення вимог закону банк в односторонньому порядку змінив, збільшивши розмір процентної ставки за користування кредитом, здійснює нав'язування позичальникові іншого розміру повернення частин кредиту, тобто вдається до нечесної підприємницької діяльності, чим порушує її права, як споживача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо здійснення відповідного коригування кредитних зобов'язань за умовами кредитного договору №2/1119761 від 30 червня 2011 року у бік їх зменшення, зокрема права на сплату відсотків за користування кредитом за час фактичного користування коштами у період з 01 січня 2016 року по 01 вересня 2016 року з врахуванням коригування зобов'язань на суму 21 054,25 грн скасовано, провадження у справі у цій частині закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01 серпня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернулась з до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2018 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ні кредитний договір, ні стаття 16 Закону України «Про споживче кредитування», ні стаття 1049 ЦК України не передбачають обов'язку сторони позичальника попередньо звертатись до банку з вимогою про коригування кредитних зобов'язань. Тягар доказування обставин, що звільняють від відповідальності за виконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві товару чи послуги. Окрім цього, суди не оцінили зміст умов повідомлення від 14 липня 2017 року про перегляд та зміну процентної ставки за кредитним договором № 2/1119761 від 30 червня 2011 року Закриваючи провадження у справі, суд не врахував, що здійснення відповідного коригування кредитних зобов'язань на загальну суму 21 477,40 грн по достроковому погашенню тіла кредиту за відповідні періоди не є тотожною вимогою щодо коригування кредитних зобов'язань у бік їх зменшення, зокрема за правом на перерахунок сплати відсотків за користування кредитом з врахуванням суми достроково погашеного тіла кредиту. У справі відсутні докази про здійснення ПАТ «Креді Агріколь Банк» відповідного коригування кредитних зобов'язань ОСОБА_1 за умовами кредитного договору у бік їх зменшення, зокрема, права на сплату відсотків за користування кредитом за час фактичного користування коштами у період з 01 січня 2016 року по 01 вересня 2016 року з врахуванням коригувань зобов'язань на суму 21 054,25 грн, а отже немайнові вимоги у справах є відмінними.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі щодо визнання незаконним підвищення розміру процентної ставки та здійснення коригування кредитних зобов'язань у бік їх зменшення, зокрема коригування зобов'язань на суму 21 054,25 грн та частковому погашенню кредиту на суму 2 982,11 грн та відсотків на суму 2 982,11 грн.

Отже, справа № 161/11423/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 161/11423/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист порушеного права споживача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат