Справа № 310/2391/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Бердянська державна районна нотаріальна контора, Осипенківська сільська рада Бердянського району, про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті 05.12.1994 року ОСОБА_3

В заяві зазначила, що 05.12.1994 року помер її рідний брат ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, розташованої в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області по вул. Космонавтів, 17.

На час смерті брата, вона постійно проживала разом з ним в будинку, який розташований за адресою: вул. Космонавтів, 17, с. Осипенко, Бердянський район, Запорізька область, оскільки з лютого 1993 року він тяжко хворів, йому була встановлена І група інвалідності із необхідністю стороннього догляду.

Ще за життя, 14.12.1993 року ОСОБА_3 подарував їй вищевказаний житловий будинок. При цьому ж будинку знаходиться земельна ділянка, яка є спадковим майном та яку вона з того часу обробляє, вирощує на най овочі та фрукти.

Представник заявника за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_4 подала заяву від 31.05.2018 року про розгляд справи у її відсутність.

Представники Бердянської районної державної нотаріальної контори та Осипенківської сільської ради Бердянського району подали заяви від 19.05.20018 року та від 18.05.2018 року, відповідно, про розгляд справи у їх відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2, подала пояснення від 06.03.2018 року, в яких підтвердила викладені заявником факти.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні.

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 24.03.1994 року на підставі рішення виконкому Осипенківської сільської ради Бердянського району №78 від 02.12.1993 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,39 га, розташована на території с. Осипенко Осипенківської сільської ради. Цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства.

ОСОБА_3 помер 05.12.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №045797, виданим 05.12.1994 року Осипенківською сільською радою Бердянського району.

Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась 05.12.1994 року, то правила спадкування регулюються нормами ЦК України (1963 р.).

Згідно ст. 530 ЦК України (1963 р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями другої черги в рівних частках є брати та сестри померлого, а також дід та баба померлого як зі сторони батька, так і зі сторони матері.

За приписами ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постіного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно листа Бердянської державної нотаріальної контори від 19.05.2018 року №635/01-16, після смерті 05.12.1994 року ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців в Бердянську райдержнотконтору із заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилась.

Родинні відносини заявника ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 підтверджуються посвідками про їх народження, свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_3

14.02.1993 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір дарування, за яким остання набула право власності на житловий будинок №17 по вул. Космонавтів в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області.

Згідно довідки МСЕ №028557 від 16.02.1993 року ОСОБА_3 була встановлена І група інвалідності та зазначена потреба в сторонньому догляді.

З довідки виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району №2156 від 10.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований по день смерті 05.12.1994 року за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Осипенко, вул. Космонавтів, 17. На момент смерті з ним були зареєстровані: ОСОБА_2 (дочка заявника), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (онуки заявника). Відомі спадкоємці сестра ОСОБА_1

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_8, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 доглядала свого брата ОСОБА_3 та проживала з ним по день його смерті за адресою: вул. Космонавтів, 17, с. Осипенко, Бердянський район, Запорізька область.

Зазначені вище докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення.

Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1, суду не надано.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, після смерті 05.12.1994 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.І. Крамаренко