Провадження № 2/520/1822/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-2»,

третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 25 жовтня 2017 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-2», третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за нею - ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року.

Позивачка в позовній заяві посилається на те, що вона разом зі своєю матірю ОСОБА_4 мешкала за адресою: АДРЕСА_2. 18 червня 2005 року померла її матір ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина за законом на все належне їй за час життя майно.

Позивач також посилається, що ОСОБА_4 за життя придбала в Житлово-будівельному кооперативі «Малиновський-2» трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, шляхом сплати пайового внеску та паєнакопичень, які були сплачені її матірю в повному обсязі, однак свідоцтво про права власності на вищевказану квартиру померлою не було отримано, відповідно не здійснювалась і реєстрація цього права.

Позивачка також посилається, що вона є єдиною спадкоємницею після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року, на день її смерті сумісно з нею проживала, та для отримання свідоцтва про право на спадщину звернулася з заявою до нотаріальної контори, однак там їй було розяснено, що оскільки її матірю не були належним чином оформлені правовстановлюючі документи на вказану квартиру, їй необхідно звернутися до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.10.2017 року відкрито провадження на підставі вказаної позовної заяви та призначено по справі попереднє судове засідання.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Представник відповідача - Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-2» у судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 06.12.2017 року представник надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, просив суд розгляд справи провести за його відсутності (а.с.25).

Представник третьої особи Третьої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за його відсутності, розгляд справи залишає на розсуд суду.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У звязку з поданням представником відповідача та третьою особою заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнання відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи по справі у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши, дослідивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 1966 року народилась ОСОБА_3, про що 11 жовтня 1966 року Сизранським відділом РАЦСу РФ, було складено відповідний актовий запис №1327, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЩД №431316.

В графі відомості про батько зазначено ОСОБА_5, в графі відомості про матір ОСОБА_4.

Отже. Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матірю позивачки ОСОБА_1.

18 червня 2005 року у віці 74 років померла ОСОБА_4, про що 21 червня 2005 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції міста Одеси зроблено відповідний актовий запис №5821, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №015581.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України.

Судом з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, 07 грудня 2017 року було постановлено ухвалу, якою витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року.

На виконання вказаної ухвали суду, 15 січня 2018 року до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №1095/2005 до майна ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась її дочка ОСОБА_3.

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім ОСОБА_1 з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року, ніхто зі спадкоємців не звертався.

26 січня 2006 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року, на спадкове майно, яке складається з грошових внесків з нарахованими відсотками та відповідною виплатою усіх видів компенсацій, що знаходяться у філії відділення Ощадного банку.

13 лютого 2018 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з яким відмовлено ОСОБА_4 її Петрівні у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року, на квартиру під № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під №1 «б».

У вказаній постанові, державним нотаріусом зазначено, що правовстановлюючих документів на зазначену квартиру під № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під № 1 «б», після смерті ОСОБА_4 не надано. У звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вищезазначене майно були не надані, видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості.

Щодо відомостей про квартиру під № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під №1 «б», судом встановлено наступне.

Згідно з довідками Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-2» за вих. №132 від 23 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 станом на 01 січня 1993 року сплати повністю пай за квартиру під № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під №1 «б», балансова вартість якої станом на 01 січня 2017 року становить 243851 гривня 55 копійок.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 р. № 20, до якої внесені доповнення Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998р. № 15) п.11 б при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судами слід виходити з розяснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього слід враховувати, що: при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року п. 8. якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Ст. 15 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час сплати ОСОБА_4 пайового внеску, передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Отже, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» спадкодавець ОСОБА_4, за життя набула право власності на квартиру № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під №1 «б».

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом також враховується, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При викладених обставинах, враховуючи те, що ОСОБА_4 за час життя було повністю сплачено пайовий внесок за квартиру № 77, розташовану за адресою: місто Одеса, проспект Глушка Академіка, будинок під №1-Б, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливо визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру №77, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у звязку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 141, 200, 206, 211, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222-1223, 1261, 1268, 1272 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 65113, АДРЕСА_2) до Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-2» (місцезнаходження: 65113, м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 1-А, 1-Б), третя особа Третя Одеська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А), про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 343253, виданий 27 жовтня 2005 року Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце проживання: 65113, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру №77, житловою площею 37,63 кв.м., загальною площею 62,54 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат, в будинку №1-Б, по проспекту Академіка Глушка, в місті Одесі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2005 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.