ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/3304/17

провадження № 22-ц/781/1126/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - Олександрійська міська рада Кіровоградської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року у складі судді Авраменко О.В. і

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Олександрійська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила стягнути 186329,35 грн. заподіяних збитків у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий НОМЕР_2 загальною площею 1 000 кв. м.

Позовна заява мотивована тим, що в 2011 році ОСОБА_4 отримав у власність об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2, який знаходиться на земельній ділянці з визначеними межами, про що внесено відомості до кадастрового реєстру.

У відповідача з моменту отримання права власності на об'єкт нерухомості виник обов'язок на оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт нерухомості.

Однак, відповідач не оформив на своє ім'я право користування даною земельною ділянкою, у зв'язку з чим Олександрійській міській раді завдано збитків у виді недоотримання орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 186 329,35 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Олександрійської міської ради (адреса місця знаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, буд. 59, код за ) заподіяні збитки у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий НОМЕР_2 загальною площею 1 000 кв. м., в розмірі 132 896 (сто тридцять дві тисячі вісімсот дев'яносто шість) гривень 63 копійки.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, будучи фактичним користувачем земельної ділянки, в порушення норм чинного законодавства, користувався нею без договору оренди земельної ділянки та відмовляється від його укладення з позивачем, не сплачував передбачену законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушив права власника в особі Олександрійської міської ради щодо отримання орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не врахував тих обставин, що позивачем на надано доказів, що він мав можливість укласти з іншими особами договір оренди на зазначену земельну ділянку та отримувати дохід у вигляді орендних платежів і не вчинив такі дії з вини відповідача.

Суд не дав оцінки тому факту, що право власності на земельну ділянку у відповідача відсутнє. Право постійного користування земельною ділянкою ЗАТ КП «Техносервіс» припинено 22.04.2016, одночасно скасовано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Від представника Олександрійської міської ради ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Олександрійської міської ради ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про час і місце розгляджу справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідачпро час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2011 року між Закритим акціонерним товариством Кіровоградське підприємство «Техносервіс» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за умовами якого покупець передав, а продавець прийняв у власність будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів (після реконструкції павільйону по обслуговуванню холодильного обладнання) за номером АДРЕСА_2 Зазначена будівля розташована на земельній ділянці 1 000,0 кв. м. (а. с. 59 - 61).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий НОМЕР_2 загальною площею 1 000 кв. м., має цільове призначення для цілей підрозділів 03.01 - 03.15 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, обслуговування павільйону по обслуговуванню холодильного обладнання, належить до комунальної власності Територіальної громади м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради.

На зазначеній земельній ділянці розміщена нежитлова будівля магазину продовольчих та непродовольчих товарів, яка належить відповідачу (а. с. 9 - 10).

Відповідно до п. 7 договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2011 року спірна земельна ділянка знаходиться у продавця (ЗАТ КП «Техносервіс») в постійному користуванні на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_3.

Нотаріусом роз'яснено покупцю (ОСОБА_4.) обов'язок оформити право власності або право користування на своє ім'я на зазначену земельну ділянку (а. с. 59 - 61).

Рішенням Олександрійської міської ради від 16 вересня 2016 року №163 зобов'язано землекористувачів, які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів (договорів оренди), в тому числі відповідача, протягом двох місяців звернутися до міської ради для оформлення оренди земельних ділянок під об'єктами нерухомості, які їм належать на праві власності. У випадку не оформлення прав на земельні ділянки протягом двох місяців, зобов'язано юридичний відділ міськради звернутися з відповідними позовами в суд до землекористувачів про стягнення завданих збитків (а. с. 11).

12 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій пропонував відповідачу оформити права на земельну ділянку (а. с. 12 - 13).

Рішенням Олександрійської міської ради від 22 червня 2017 року №436 затверджено акти з визначення та відшкодування збитків власнику, завданих землекористувачами, в тому числі відповідачем, в розмірі 186 329,35 грн. (а. с. 14 - 18).

06 вересня 2017 року позивач направив відповідачу претензію від 05 вересня 2017 року щодо добровільного відшкодування збитків у розмірі 186 329,35 грн. (а. с. 19 - 20).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, будучи фактичним користувачем земельної ділянки, в порушення норм чинного законодавства, користувався нею без договору оренди земельної ділянки та відмовляється від його укладення з позивачем, не сплачував передбачену законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушив права власника в особі Олександрійської міської ради щодо отримання орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1).

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 1 січня 2013 року, землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються, зокрема, всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду викладено у статті 120 Земельного кодексу України. Правила визначення належності земельної ділянки у разі відчуження розташованих на ній будинків, будівель або споруд з часу прийняття Земельного кодексу України змінювалися неодноразово.

До відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду.

До відносин користування власником житлового будинку (будівлі, споруди) земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок (будівля, споруда) як до правовідносин, що тривають, застосовується законодавство, що діє протягом періоду користування земельною ділянкою. Норми законодавства, якими змінено правовий режим та умови користування такими земельними ділянками, повинні застосовуватися також і до умов користування земельною ділянкою, які існували до відповідних змін.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на час коли відповідач став власником нерухомого майна, передбачалось, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» ч.1 ст. 156 Земельного кодексу України).

За змістом ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому, неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно наведених положень Земельного кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Вказані права потребують відповідного оформлення .

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14.10.2011, зареєстрованого в реєстрі за №2138, ОСОБА_4 придбав у Закритого акціонерного товариства Кіровоградське підприємство «Техносервіс» магазин продовольчих та непродовольчих товарів (після реконструкції павільйону по обслуговуванню холодильного обладнання) за номером АДРЕСА_2 (а.с.59-61).

Відповідно до п. 7 зазначеного договору купівлі-продажу земельна ділянка на якій знаходиться нерухоме майно знаходиться у продавця (ЗАТ КП «Техносервіс») в постійному користуванні на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_3, виданого 11.04.1996 Олександрійською міською радою народних депутатів відповідно до рішення Олександрійської міської ради народних депутатів від 24.07.1992 №131, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за КР №174.

Рішенням Олександрійської міської ради Кіровоградської області №73 від 22 квітня 2016 року припинено ЗАТ КП «Техносервіс» право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1 га за адресою: вул.Садова для обслуговування павільйону по обслуговуванню холодильного обладнання .

Визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею по вул.Садовій, серії КР №174 від 11.04.1996, виданий ЗАТ КП «Техносервіс» та знято його з державної реєстрації (а.с.38).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки спірна земельна ділянка, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, до 22 квітня 2016 року знаходилась у постійному користуванні ЗАТ КП «Техносервіс», відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків за період з 14.10.2011 по 22.04.2016.

Оскільки земельна ділянка на якій знаходиться придбане відповідачем нерухоме майно до 22.04.2016 знаходилася у постійному користуванні ЗАТ КП «Техносервіс», відповідач не міг укласти з Олександрійською міськрадою договору оренди земельної ділянки.

Олександрійська міськрада, як власник спірної земельної ділянки, мала б вирішити питання про припинення державного акту постійного користування земельною ділянкою виданого ЗАТ КП «Техносервіс» одразу після того, як відповідач придбав нерухоме майно у ЗАТ КП «Техносервіс», але не зробила цього, що потягло за собою ненадходження до бюджету коштів від здачі земельної ділянки в оренду відповідачу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяні збитки у вигляді неодержаних доходів за час користування земельною ділянкою за період з 22.04.2016 по 30.04.2017.

Згідно з витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки за 2014 - 2016 роки (а. с. 119 - 121) та порядком визначення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2017 рік (а. с. 117) нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки становить:

у 2016 році - 640 662,49 грн.;

у 2017 році - 679 102,24 грн.

Відповідно до п. 5.7. Додатку до рішення міської ради від 30 квітня 2010 року №1454 орендна ставка за користування земельними ділянками для розміщення малих архітектурних форм складає 12% від грошової оцінки землі (а. с. 21 - 22).

За таких обставин розмір збитків становить:

- за період з 22 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року: (640 662,49 грн. х 12% / 100%) / 365 (днів у році) х 8 місяців = 51252,99 грн.;

- за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року: (679 102,24 х 12% / 100%) / 12 х 4 місяці = 27 164,08 грн.

Всього за період з 22 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року розмір збитків становить: 78417,07 грн. (51252,99+27164,08)

Згідно з приписами ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Органом Державної фіскальної служби України відповідачу нарахована сума земельного податку за користування спірною земельною ділянкою в розмірі 19 219,87 грн. - за 2016 рік, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням №18899-13 від 27 жовтня 2016 року(а. с. 84 - 87).

Вказана обставина не врахована позивачем при обчисленні розміру збитків у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Отже, загальна сума збитків за період 22 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року становитиме 59197,20 грн. (78417,07 - 19 219,87).

Порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, відповідно п.4 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви Олександрійська міськрада сплатила 2794,94 грн. судового збору та враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 31,7%, пропорційно до задоволених вимог на її користь з відповідача підлягає стягненню 885,99 грн. судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатив 4192,41 грн. судового збору та враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволено на 68,22 %, пропорційно до задоволених вимог з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2859,22 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області () 59 127 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто дев'яносто сім) грн. 20 коп. збитків у вигляді неодержаних доходів, та 885 грн. 99 коп. судових витрат.

Стягнути з Олександрійської міської ради Кіровоградської області () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 2 859 грн. 22 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27.08.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.Л.Дуковський

О.Л.Карпенко