Справа №601/659/18
Провадження № 2/601/417/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці справу за позовом ОСОБА_1 до Лопушненської сільської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом в суд про визнання права власності на майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, за набувальною давністю. В судове засідання позивач не зявилася, однак, від представника позивача адвоката ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

З позовної заяви вбачається, що 31 жовтня 1999 року померла тітка позивача ОСОБА_3, яка проживала до дня смерті в житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, що рахувався за ОСОБА_3, згідно рішення виконкому Кременецької районної ради від 15 листопада 1988 року № 335.

Крім того, хто являється власником вищевказаного житлового будинку позивач не знала та не могла знати, оскільки згідно довідки Кременецького РК БТІ від 06.09.2017 року № 721 право власності на нього не зареєстровано. Тобто, фактично даний будинок не перебуває ні в чиїй власності.

Тітка позивача ОСОБА_3 проживала одиноко, крім позивача інших спадкоємців у неї не було. Після смерті тітки, позивач постійно доглядає за будинком, підтримує його у належному стані та користується ним з 2001 року. Тобто, ОСОБА_1 протягом майже сімнадцяти років добросовісно користувалася чужим майном та вважає, що набула на нього право власності за набувальною давністю.

Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, що рахувався за ОСОБА_3, згідно рішення виконкому Кременецької районної ради від 15 листопада 1988 року № 335.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позов просить задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З свідоцтва про смерть серії І-ИД № 078053 слідує, що ОСОБА_3 померла 31 жовтня 1999 року, актовий запис № 13.

З рішення виконкому Кременецької районної ради № 335 від 15 листопада 1988 року слідує, що за ОСОБА_3 рахувався житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області.

З довідки Кременецького районного комунального бюро технічної інвентаризації № 721 від 06.09.2017 року слідує, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з побутово-господарськими будівлями, який розташований за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с. Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, становить 24 170 грн.(двадцять чотири тисячі сто сімдесят гривень). На житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями виготовлена технічна документація на ОСОБА_1.

З свідоцтва про народження серії VII-АВ № 615711 слідує, що ОСОБА_4 народилася 03 грудня 1942 року. Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З свідоцтва про одруження серії ІІ-УР № 026349 вбачається, що 06 вересня 1961 року в Лопушненській сільській раді Почаївського району Тернопільської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, актовий запис про шлюб №13. Після одруження дружині присвоєно прізвище «Галяс».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, дата формування 09 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_8 народилася 16 березня 1902 року, її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

З довідки Лопушненської сільської ради за № 394 від 24 липня 2017 року слідує, що на день смерті ОСОБА_3, яка померла 31 жовтня 1999 року, з нею в житловому будинку № 47 по вул. Лесі Українки, в с. Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, ніхто не проживав та не був зареєстрований.

З довідки Лопушненської сільської ради за № 395 від 24 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована з 23 березня 1978 року до дня смерті в будинку № 47 по вул. Лесі Українки, в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області.

З акту № 10 від 26 березня 2018 року, складеного комісією в складі депутата Лопушненської сільської ради ОСОБА_11, землевпорядника ОСОБА_12 та в.о. старости ОСОБА_13, вбачається, що було проведено обстеження житлового будинку розташованого за адресою: вул. Л.Українки, № 47, в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області. В ході обстеження встановлено, що гр. ОСОБА_1 доглядає за даним житловим будинком з 2001 року.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно частини першої статті 344 ЦК, України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно доглядає за житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: вул. Л. Українки, № 47 в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області, підтримує його у належному стані та користується ним з 2001 року, тобто протягом майже сімнадцяти років добросовісно користується чужим майном. Хто саме являється власником вищевказаного житлового будинку позивач не знала та не могла знати, оскільки згідно довідки Кременецького РК БТІ від 06.09.2017 року № 721 право власності на нього не зареєстровано, свідоцтво про право власності відсутнє, тобто, фактично даний будинок не перебуває ні в чиїй власності.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є давнісним володільцем, яка довела факт добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння житловим будинком.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 15,16, 344 ЦК України, ст. 4, 9, 81, 206, 211, 247, 263-265, 268, 272-273,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Л. Українки, № 47, в с.Волиця, Кременецького району, Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1, жителька м. Почаїв, вул. Фабрична, буд.20, Кременецького району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Лопушненська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, місце розташування с. Лопушне, Кременецького району, Тернопільської області, Код .

Головуючий: