АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/3227/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4282/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

31 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року позивачі звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу та відсотків, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 15 лютого 2014 року укладено депозитний договір №SAMDNWFD200 та передано Банку 25 000 дол. США.

15 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено депозитний договір №SAMDNWFD700 та передано Банку 10 000 дол. США.

15 лютого 2014 року між ОСОБА_4 укладено депозитний договір №SAMDNWFD400 та передано Банку 25 000 дол. США.

Зазначили, що навесні 2014 року у зв'язку із припиненням функціонування банківських відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим, рахунки позивачів безпідставно заблоковано Банком, нарахування відсотків припинено.

Також зазначили, що з метою отримання належних позивачам коштів та нарахованих по ним відсотків, вони неодноразово зверталися до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогами про розблокування рахунків та видачі коштів, проте, до теперішнього часу позивачам не повернуто вклади та не сплачені проценти за користування їх коштами.

У зв'язку із викладеним та з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд стягнути ПАТ « «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 кошти за договорами банківського вкладу: №SAMDNWFD200 від 15 лютого 2014 року у розмірі 25 000 доларів США - сума вкладу, 4 883,56 дол. США - не нараховані відсотки за період з 15 лютого 2014 року по 28 січня 2016 року, 525,34 дол. США - не нараховані відсотки за період з 29 січня 2016 року по 5 березня 2018 року, 1 576,03 дол. США - 3% річних за період з 29 січня 2016 року по 5 березня 2018 року та на користь ОСОБА_3 кошти за договором банківського вкладу: №SAMDNWFD700 від 15 лютого 2014 року у розмірі 10 000 доларів США - сума вкладу, 1 382,74 дол. США - не нараховані відсотки за період з 15 лютого 2014 року по 5 лютого 2016 року, 207,95 дол. США - не нараховані відсотки за період з 6 лютого 2016 року по 5 березня 2018 року, 623,84 дол. США - 3% річних за період з 6 лютого 2016 року по 5 березня 2018 року, на користь ОСОБА_4 кошти за договором банківського вкладу №SAMDNWFD400 15 лютого 2014 року у розмірі 25 000 доларів США - сума вкладу, 4 883,56 дол. США - не нараховані відсотки за період з 15 лютого 2014 року по 28 січня 2016 року, 525,34 дол. США - не нараховані відсотки за період з 29 січня 2016 року по 5 березня 2018 року, 1 576,03 дол. США - 3% річних за період з 29 січня 2016 року по 5 березня 2018 року.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором №SAMDNWFD200 від 15 лютого 2014 року у розмірі 30 408 доларів США 90 центів, що еквівалентно по курсу Національного Банку України 791 056 грн. 46 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором №SAMDNWFD700 від 15 лютого 2014 року у розмірі 11 590 доларів США 69 центів, що еквівалентно по курсу Національного Банку України 301 519 грн. 95 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором №SAMDNWFD400 від 15 лютого 2014 року у розмірі 30 408 доларів США 90 центів, що еквівалентно по курсу Національного Банку України 791 056 грн. 46 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено депозитний договір №SAMDNWFD200 вклад «Стандарт» на суму 25 000 доларів США під 10% річних строком до 15 лютого 2015 року включно, депозитний договір №SAMDNWFD700 вклад «Стандарт» від 15 лютого 2014 року на суму 10 000 доларів США під 7% річних строком до 15 лютого 2015 року включно.

15 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено депозитний договір №SAMDNWFD400 вклад «Стандарт» на суму 25 000 доларів США під 10% річних строком до 15 лютого 2015 року включно.

Відповідно до квитанцій, наданих позивачами, останніми внесено у касу Банку 25 000 доларів США, 10 000 доларів США, 25 000 доларів США на рахунок Банку.

На початку 2014 року позивачі не змогли скористатись картками, на яких обліковувались усі депозитні кошти у зв'язку з тим, що їх рахунки Банком були заблоковані, після чого вони неодноразово зверталися до Банку про виплату їм коштів, що перебувають на вказаних депозитних рахунках.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг, до яких, зокрема, належить залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі, а письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивачами не надано суду доказів на підтвердження внесення коштів на рахунок Банку та знаходження цих сум на рахунках на час звернення до суду, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції оглядалися оригінали договорів та оригінали квитанцій по договорам про внесення коштів. Оригінали договорів та квитанцій про внесення зазначених коштів на рахунки оглянуто і в суді апеляційної інстанції.

Належних та допустимих доказів про видачу банком зазначених коштів позивачам суду не надано.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим банк не може перевірити інформацію щодо спірного договору банківського вкладу, не приймаються судом до уваги, оскільки договір банківського вкладу був укладений Банком як юридичною особою, а не з його Кримською філією, відтак, у відповідача повинна бути у наявності достатня інформація для належного виконання зобов'язань за вказаним договором.

Доводи скаржника, що за законодавством Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів за вкладами покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Доказів, що позивачі отримували компенсаційні виплати за спірними договорами від некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» Російської Федерації відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційним судом не перевірялось.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 374, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 1 червня 2018 року.

Головуючий

Судді