Справа № 548/106/18
Провадження №2/548/184/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

У своїй заяві зазначив, що наказом по ОСОБА_1 національному університеті внутрішніх справ (далі - ХНУВС)від 10.08.2010 року №403 о/с року відповідача було зараховано до складу курсантів ХНУВС, а 01.09.2010 між ХНУВС, УМВС України в Полтавській області та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір). Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС від 28.02.2014 року № 34 о/с, відповідача з 28.02.2014 року було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Полтавській області. Наказом ГУМВС України в Полтавській області від 28.11.2014 №562 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6 Договору відповідач, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, а згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене позивач прохав стягнути з відповідача на свою користь 40 940, 54 грн. 41 коп. витрат пов»язаних з утриманням та понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справв судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду выдзив на позов в якому , проти задоволення позову заперечує з підстав, що він не відмовлявся від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ, а був звільнений за порушення дисципліни, а в п.3.2 Договору зазначено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є саме відмова від подальшого проходження служби.

Врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Наказом по ХНУВС від 10.08.2010 року №403 о/с року відповідача було зараховано до складу курсантів ХНУВС (а.с.4).

01.09.2007 між ХНУВС, УМВС України в Полтавській області та відповідачем був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.9, 10).

Згідно з наказом ХНУВС від 28.02.2014 №34 о/с відповідача з 28.02.2014 року було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області (а.с.8).

Наказом УМВС України в Полтавській області від 28.11.2014 №562 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.18, 19).

Оскільки п. 2.3.6 Договору передбачено, що у разі звільнення відповідача з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі він зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно пункті 3.2. Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

А оскільки відповідач ОСОБА_2 не відмовлявся від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ, а звільнено його було заа порушення дисципліни, тому не має підстав вважати відповідача ОСОБА_2 таким, що відмовлявся від подальшого проходження служби.

Суд враховує, що порушення дисципліни згідно п.3.1 Договору стосується не працівників які проходять службу в органах внутрішніх справ, а лише осіб, які проходять підготовку у вищому начальному закладі України.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Закону.

Вищезазначений Договір визначає, як обов'язки сторін так і підстави та порядок відшкодування фактичних витрат на підготовку.

У зв'язку з цим суд вважає, що позивачем не доведено про існування інших підстав для відшкодування відповідачем фактичних витрат на його підготовку, оскільки звільнення відповідача з органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни не може розцінюватися ні як дострокове розірвання Договору у зв»язку з небажанням відповідача продовжувати навчання або порушення ним дисципліни, оскільки як зазначено у п.7.2 Договору його дострокове розірвання з боку будь-якої із сторін оформляється окремим договором, яки між сторонами не оформлювався ні як відмова відповідача від подальшого проходження служби, оскільки під відмовою від подальшого проходження служби було б вірним розуміти звільнення за власним бажанням.

Інших підстав для відшкодування відповідачем фактичних витрат на його підготовку договором не передбачено.

Окрім того, оскільки у даному випадку між сторонами склались договірні зобов'язання, суд не приймає до уваги посилання позивача при обґрунтуванні позовних вимог на ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 526 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна