Справа № 201/8470/16-ц
Провадження № 2/201/175/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (третя особа - ОСОБА_1) про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.06.2016р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.07.2016р. було відкрито провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 30.05.2007р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») було укладено кредитний договір №CL-302/0275/2007, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 33568,20 дол.США за умови сплати щомісячних платежів на погашення кредиту в сумі 466,23 дол.США, а також нарахованих відсотків зі строком повернення кредиту 30.05.2013р. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед банком, 30.05.2007р. між кредитором та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-300/0275/2007, за яким поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань та нести солідарну відповідальність разом з позичальником. 08.02.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-300/54/2008, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 23833,64 дол.США за умови сплати щомісячних платежів на погашення кредиту, а також нарахованих відсотків зі строком повернення кредиту 08.02.2023р. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № МL-300/54/2008 08.02.2008р. між кредитором та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-300/54/2008, за яким поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань та нести солідарну відповідальність разом з позичальником. Банк зі свого боку свої зобов'язання перед позичальником виконав, проте позичальник порушив умови кредитних договорів по погашенню кредиту, сплати відсотків внаслідок чого станом на 28.03.2016р. у нього виникла заборгованість, а саме, за кредитним договором №CL-302/0275/2007 від 30.05.2007р. в розмірі 7695,84 дол. США з яких: за тілом кредиту в розмірі 7310,68 дол. США по відсоткам в розмірі 385,16 дол.США; за кредитним договором № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. в розмірі 23490,09 дол. США, з яких: за тілом кредиту 22594,33 дол. США по відсоткам 895,76 дол.США. Право вимоги саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відповідачів за кредитними договорами укладеним з ЗАТ «ОТП Банк» обґрунтовується тим, що згідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010р. ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП БАНК») передало, а ТОВ «Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами № CL-302/0275/2007 від 30.05.2007р. № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. укладених з ОСОБА_1 На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № CL-302/0275/2007 в розмірі 7695,84 дол.США та кредитним договором № МL-300/54/2008 в розмірі 23490,09 дол.США, судові витрати покласти на відповідачів.

22.11.2016р. до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі до розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» (третя особа ОСОБА_1) про визнання договору поруки припиненим, оскільки рішення по вищевказаній справі може вплинути на рішення по даній справі.

Ухвалою суду від 23.11.2016р. провадження у цивільній справі №201/8470/16-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було зупинено до набрання законної сили рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №200/18271/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим (а.с. № 104 т. № 1).

25.04.2017р. з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло рішення суду по цивільній справі №200/18271/15-ц. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.04.2017р. провадження по цивільній справі №201/8470/16-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було відновлено (а.с. № 119 т. № 1).

16.06.2017р. до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (третя особа - ОСОБА_1) про визнання договору поруки №SR-300/0275/2007 від 30.05.2007р. припиненим (а.с. № 145-147 т. № 1).

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 30.05.2007р. в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №CL-300/0275/2007 від 30.05.2007р., між нею та первісним кредитором ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SR-300/0275/2007. Згідно до умов п. 3.4. договору поруки обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Як визначено у пунктах 4.1., 4.2. договору поруки, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. При цьому, відповідна умова не може вважатися строком дії поруки, оскільки відповідною умовою договору не визначено строк його дії в сенсі ст.559 ЦК України з урахуванням вимог ст.ст.251, 252 ЦК України, а в п.4.1., 4.2. договору поруки встановлено термін його дії, що не є тотожним строку. 28.12.2010р. у зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, кредитор направив на адресу поручителя досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, вказана досудова вимога була отримана поручителем в січні 2011р. та враховуючи умови п.3.2. договору поруки, строк виконання зобов'язання поручителем спливає через 30 календарних днів з дати отримання вимоги, тобто до 28.02.2011р., а отже з відповідної дати має відраховуватись шестимісячний строк, протягом якого кредитору надано право звернення з позовом до суду, однак кредитором це право не було реалізовано у вказаній строк, а отже, виходячи з положень ст.559 ЦК України договір поруки вважається припиненим з 31.08.2011р., що є підставою для задоволення позовних вимог позивачки.

В судовому засіданні 19.06.2017р. ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати) зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання припиненим договір поруки об'єднано в одне провадження з первісною позовною заявою (а.с. № 160 т. №1).

28.03.2018р. до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, згідно якого відповідач не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві посилаючись на те, що в матеріалах кредитної справи взагалі відсутня досудова вимога, копія якої долучена позивачкою до матеріалів справи та на яку ОСОБА_2 посилається в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог, а отже, відповідний доказ є недостовірним. Також, представник відповідача зазначила, що боржник та поручитель безпідставно посилаються на те, що кредитор звернувся з позовом до суду зі спливом строку позовної давності, оскільки згідно до ч.1 п.2 кредитного договору №CL-300/0275/2007 від 30.05.2007р. строком повернення кредиту є 30.05.2013р., але 15.08.2014р. між сторонами було укладено Додатковий договір №3 згідно умов п.2.1.6.3 сторони домовилися, щодо будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років, отже перебіг позовної давності до вимог кредитора закінчується 15.01.2020р. Відповідно до ч.1 п.2 кредитного договору №MR-300/54/2008 від 08.02.2008р. датою остаточного повернення кредиту є 08.02.2023р., при цьому згідно до п.2.1.8.3 Додаткового договору №2 від 15.08.2014р. сторони домовилися про те, що до будь-яких вимог кредитора до позичальника буде застосовуватися позовна давність у 5 років, отже, перебіг позовної давності до вимог кредитора закінчується 08.02.2028р. (а.с. № 188-191 т. № 1).

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Підготовче засідання у справі відповідно до вимог ст .ст 197-200 ЦПК України проведено 04.04.2018р. (а.с. № 83 т. № 2).

18.05.2018р. від представника позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Лисакової І.М. (діє на підставі довіреності від 07.09.2017р. (а.с. № 196 т. №1 ) до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. № 101 т.№ 2). Вимоги первісного позову представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала з підстав та обґрунтувань викладених у відзиві.

Відповідач за основним позовом та третя особа за зустрічним ОСОБА_1 також 18.05.2018р. надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи 18.05.2018р. без його участі, проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 не заперечував, раніше в наданій суду 04.04.2018р. заяві зазначив, що ним надані суду всі докази на підтвердження його заперечень щодо позову банка до нього.

Крім того, суд зазначає, що 16.06.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строків позовної давності (а.с. № 130-134 т. № 1), в якій відповідач посилався на те, що про існування заборгованості за укладеними кредитними договорами кредитору було відомо ще в 2011році. Враховуючи, що останній платіж на погашення заборгованості відповідачем був здійснений в листопаді 2010р., а тому 17.06.2011р. кредитор скористався своїм правом, пред'явивши досудові вимоги щодо дострокового погашення всієї суми за кредитними договорами, а отже повинен був звернутися з позовом до суду на протязі 3 років, проте з позовом до суду звернувся лише в червні 2016р., тобто зі спливом строку позовної давності.

18.05.2018р. до суду надійшла заява представника відповідачки, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреностей від 06.05.2015р. та 18.05.2018р. - а.с.№ 81 т. № 1 та а.с. 104 т.№ 2), в якій представник просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, вимоги зустрічного позову просив суд задовольнити (а.с. № 103 т. № 2).

Раніше 16.06.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 про застосування до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строків позовної давності, в якій ОСОБА_2 посилалася на те, що кредитор звернувся з позовом до поручителя з пропуском встановленого ст.559 ЦК України 6 місячного строку (а.с. № 126-129 т. № 1).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами заяви, письмові пояснення, відзив на зустрічний позов, в яких сторонами викладені позиції щодо первісних та зустрічних вимог, які є предметом розгляду у справі, суд вважає за можливе провести розгляд справи 18.05.2018р. відповідно до вимог ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами у загальному позовному провадженні.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих сторонами письмових доказів, вважає, що в задоволенні первісного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід відмовити та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-300/0275/2007 від 30.05.2007р. та зустрічні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання припинений договору поруки №SR-300/0275/2007 від 30.05.2007р., суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що 30.05.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-300/0275/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на купівлю автомобіля в сумі 33568,20 дол.США з кінцевим терміном повернення кредиту 30.05.2013р. (а.с. № 8-11 т. № 1).

Згідно до п.2 ч.1, п.1.5, п.1.6.1 договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником 21 числа кожного календарного місяця в розмірі платежу по кредиту 466,23 дол.США та сплати нарахованих відсотків, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов, встановлених п.1.5 цього договору.

Умови п.1.9.1 договору встановлюють, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Згідно до п.1.9.2 договору, в будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до їх фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником у розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше.

30.05.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-300/0275/2007, відповідно до умов якого поручитель, прийняла на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1, взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №СL-300/0275/2007 від 30.05.2007р. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. № 18 т. № 1).

Згідно умов п.3.1 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині.

Умови п.3.4. договору поруки встановлюють, що обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги.

Згідно до п.п. 4.1., 4.2 договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

12.11.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. № 20-40 т.№ 1), за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право грошової вимоги за кредитним договором №СL-300/0275/2007 від 30.05.2007р.,Ю укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», а також за договором поруки №SR-300/0275/2007 від 30.05.2007р. укладеним з ОСОБА_2, що має своє відображення у Додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. № 41 т. № 1).

Згідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного (прострочення) виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № СL-300/0275/2007 станом на 28.03.2016р. ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 7695,84 дол. США, з яких: залишок заборгованості по тілу кредиту 7310,68 дол. США, заборгованість по відсоткам 385,16 дол. США, яку позивач визначає виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст.554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як зазначалося судом вище, відповідно до п.4.1 договору поруки №SR-300/0275/2007 сторони обумовили, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд зазначає, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання сторонами зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України.

Відповідні правові роз'яснення викладені в у п. 24 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Як роз'яснив ВСУ в правовій позиції від 14.09.2016р. у справі №6-1451цс16, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останньої, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Сплив передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в задоволенні позову не з підстав спливу строку позовної давності, а з підстав припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Судом встановлено, що 28.12.2010р. новий кредитор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виходячи з положень пункту 1.9 кредитного договору звернувся до поручителя з досудовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с. № 148).

Якщо кредитор змінює на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Таким чином, згідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, кредитор змінивши строк виконання основного зобов'язання, мав право пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення поручителем встановленого кредитором строку для дострокового повернення кредиту, проте до суду позивач звернувся лише 07.06.2016р., тобто вже після спливу встановленого законом строку для звернення з вимогою до поручителя.

Заперечення викладені представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у письмовому відзиві на зустрічний позов щодо недостовірності наданого ОСОБА_2 письмового доказу, а саме досудової вимоги від 28.12.2010р (а.с. № 184-191 т. № 1), суд оцінює критично та зазначає, що на спростування достовірності відповідного доказу представником не надано належних доказів. Крім того, судом не встановлено неналежність відповідного доказу враховуючи, що досудова вимога засвідчена підписом уповноваженого представника та печаткою товариства, в додатках до якої долучена довіреність представника.

Підсумовуючи викладене суд приходить до переконливого висновку про те, що непред'явлення кредитором позову до поручителя протягом строку встановленого законом (6 місяців), є підставою для припинення договору поруки, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням та є підставою для відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_5 про солідарне стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № СL-300/0275/2007 від 30.05.2007р. та відповідно й для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення договору поруки № SR-300/0275/2007 від 30.05.2007р.

Враховуючи, що вирішуючи справу суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 з підстав припинення зобов'язання останньої перед кредитором, при розгляді справи суд не вирішує питання про наявність підстав для застосування строку позовної давності згідно до поданої ОСОБА_2 заяви.

Щодо позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягненням з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № СL-300/0275/2007, суд зазначає наступне.

При розгляді справи відповідачем ОСОБА_1 було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності. За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи, що при розгляді справи відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалися обставини неналежного виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором та існування заборгованості перед кредитором, суд вважає, що відповідні обставини згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню та факт наявність порушеного права кредитора знайшов своє підтвердження.

Проте, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Україна» слід відмовити у зв'язку з тим, що позивач звернувся з позовом до суду зі спливом строку позовної давності.

Частина 4 ст. 267 ЦК України визначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи доводи відповідача, викладені в заяві про застосування строків позовної давності, у сукупності з обставинами встановленими судом при розгляді справи, суд вважає, що вони найшли своє підтвердження.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 256, ст. 257 ЦК України).

Судом встановлено, що 17.06.2011р. новий кредитор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виходячи з положень п.1.9 кредитного договору звернувся до боржника з досудовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №СL-300/0275/2007 в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с. №133 т. № 1).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за договором, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання та мав право пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником строку встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту, проте, з позовом до суду позивач звернувся лише 07.06.2016р.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ТОВ «ОТП Факторинг України» згідно до пункту 1.9.2 кредитного договору була відкликана досудова вимога, що б визначало обов'язок боржника виконувати зобов'язання у розмірі, порядку та строки, що обумовлені кредитним договором.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Враховуючи, що поняття «загальна позовна давність» можливо визначити, як строк тривалістю в три роки, суд вважає, що переривання перебігу позовної давності - це вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку саме в межах загального строку 3 -х років.

З відповідних обґрунтувань суд вважає, що доводи представника позивача про те, що 15.08.2014р. між сторонами було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору, згідно умов якого сторонами було збільшено строки позовної давності до 5 років, отже, мало місце переривання перебігу строку позовної давності до вимог кредитора, який закінчується 15.01.2020р. (а.с. № 202-203 т.№ 1), не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог до боржника, оскільки суду не надано доказів, що відповідна дія боржником була вчинена в межах строків загальної позовної давності від дати закінчення строку встановленого кредитором для дострокового виконання зобов'язань.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р., суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що 08.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-300/54/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на купівлю нерухомого майна в сумі 23833,64 дол.США з кінцевим терміном повернення кредиту 08.02.2023р. ( а.с. № 20-23).

12.11.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право грошової вимоги за кредитним договором № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. та договором поруки №SR-300/54/2008 від 08.02.2008р. укладеним з ОСОБА_2

Згідно до п.1.5, п.1.6.1 договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі та строки визначені Графіком платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов, встановлених п.1.5 цього договору.

Умови п.1.9.1 договору встановлюють, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Згідно до п.1.9.2. договору в будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до їх фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником у розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше.

Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 08.02.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-300/54/2008, відповідно до умов якого поручитель прийняла на себе зобов'язання відповідати, як солідарний боржник, за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. № 31 т. № 1).

Згідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017р. у справі №200/18271/15-ц було скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016р. та ухвалено нове рішення, яким припинено поруку ОСОБА_2 за договором поруки №SR-300/54/2008 від 08.02.2008р., укладеним нею з ЗАТ «ОТП Банк» (а.с. № 115-117 т. №1).

Таким чином, враховуючи припинення зобов'язання ОСОБА_2 перед кредитором за вказаним договором поруки, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягненням з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № МL-300/54/2008 від 08.02.2008р., суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з тим, що позивач звернувся з позовом до суду зі спливом строку позовної давності виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.06.2011р. новий кредитор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виходячи з положень п.1.9 кредитного договору звернувся до боржника з досудовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с.№ 132 т.№ 1).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ТОВ «ОТП Факторинг України» згідно до п.1.9.2. договору досудова вимога була відкликана, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а отже, мав право пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення боржником строку встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе розподілити судові витрати наступним чином.

З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Україна», сплачені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 12195грн.42коп. (а.с.№2-3 т. № 1), не підлягають стягненню з відповідачів на його користь. Позивачкою ОСОБА_2 при подачі зустрічного позову було сплачено судовий збір в розмірі 640грн. (а.с. №144 т. № 1), отже, враховуючи задоволення зустрічного позову, суд вважає можливим стягнути з ТОВ «Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 її судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 264, 267, 512, 514, 516, 526, 530, 543, 559, 610, 1050, 1054 ЦК України, постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», правовою позицією ВСУ у справі №6-1451цс16 від 14.09.2016р., ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.) суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL-300/0275/2007 від 30.05.2007р. та за кредитним договором №МL-300/54/2008 від 08.02.2008р. - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (третя особа - ОСОБА_1) про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати договір поруки № SR-300/0275/2007 від 30.05.2007р., укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» припиненим з 31.08.2011р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів

безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя : Ткаченко Н.В.