Справа №345/2330/18
Провадження № 2/345/1136/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2018 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із зазначеним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі рішення виконкому Калуської міської ради народних депутатів №278 від 22.11.1995 належить будинок АДРЕСА_1. В даному помешканні зареєстрований також відповідач - ОСОБА_2 Однак, останній більш, ніж 10 років не проживає та не користується житловим приміщенням. Тому позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в даному будинку.

У судове засідання позивач не з"явився, однак подав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, а саме зазначив, що просить тільки визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Уточнені позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, а справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча завчасно і належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи - розміщення оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 27.12.1995, виданого виконавчим комітетом Калуської міської ради народних депутатів, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.06.2018 за №10515, виданої виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття.

Стаття 72 ЖК України зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 167 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму не розривається, а член сімї який вибув втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин, складеного 11.06.2018 депутатом Калуської міської ради ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 проживають у будинку, що на АДРЕСА_1. Зареєстрований за цією адресою онук, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично там не проживає протягом останніх 10 років (а.с.7).

Враховуючи наведене, суд, приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі ст. ст. 71, 72, 167 ЖК України, ст. ст. 383,391,405 ЦК України, ст.ст.141,263-265,280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: