Номер провадження 2/754/221/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивує наступним.

08.04.2015 року відбулась ДТП за участю автомобілю, марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5.

Позивач зазначає, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого, згідно з п.9.2 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи франшизу в розмірі 1000 грн., ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» за шкоду, завдану майну позивача в межах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5 становить 49000 грн.

Відповідно до акта автотоварознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його автомобілю у ДТП, загалом дорівнює 84843,61 грн. та складається з вартості відновлювального ремонту (79051,34 грн.) та втрати товарної вартості (5792,27 грн.) транспортним засобом позивача.

З огляду на викладене, позивач вважає, що втрати, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу та витрати, які він мусить понести для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з відповідача, дорівнюють різниці між загальним розміром завданої матеріальної шкоди та лімітом відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5 та становлять 35843,61 грн. (84843,61 грн. - 49000 грн.), з яких: 30051,34 грн. - частина вартості відновлювального ремонту автомобілю, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, яка не покривається страховим відшкодуванням (витрати, які згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України має зробити позивач для відновлення свого порушеного права); 5792,27 грн. - величина втрати товарної вартості автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу (втрати, які згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням речі).

В матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову, які обґрунтовані тим, що акт товарознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, складений з грубим порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Крім того, відповідач зазначає про те, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50000 грн., а розмір франшизи складає «0». Також відповідач вказує на безпідставність вимог про стягнення з нього суми податку на додану вартість, який не був сплачений позивачем.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Буші Н.Д. від 10.08.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2016 року, справу передано для розгляду судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В.

Ухвалою від 27.04.2016 року справу прийнято до свого провадження суддею Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві підстав та просив суд про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року, 08.04.2015 року о )7:50 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем, марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вулиць Бальзака та Карла Маркса, в с. Троєщина, в м. Києві не врахував дорожньої обстановки, перед початком обгону, в зоні дії перехрестя та нерегульованого пішохідного переходу, не переконався, що його дії будуть безпечними, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в попутному напрямку та почав виконувати лівий поворот, внаслідок чого сталось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 11.4, 14.2, 14.6 ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 6).

Згідно з приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6, автомобіль, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 5).

На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується копією полісу №АІ/4894907 (а.с. 70-71).

З копії акта автотоварознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, наданого позивачем, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля, становить 84843,61 грн. (а.с. 7-37).

Однак, вищевказана копія акта автотоварознавчого дослідження не може бути прийнята судом до уваги, оскільки, згідно з рецензією від 23.01.2017 року встановлено, що вона не відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року №2658-ІІІ (із змінами та доповненнями), Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 (із змінами та доповненнями), Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України №145/5/2092 від 24.11.2003 року із змінами від 24.07.2009 року, наказ №1335/5/1159, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 року (із змінами та доповненнями), є неякісною та непрофесійною і не може бути використана (а.с. 228-231).

Відповідно до висновку спеціаліста про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2, від 27.04.2015 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 32553,25 грн. (а.с. 137-152).

Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи учасниками справи не заявлялось.

Як вбачається з листа ПрАТ «СК «Провідна» від 21.10.2015 року №17-12/12777, 23.09.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 32553,25 грн. по виплатній справі № (а.с. 91).

Позивачем ОСОБА_1 було надано суду копію наряд-замовлення №АК-0000004 від 14.07.2016 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 14.07.2016 року, з якої вбачається, що за виконання робіт з відновлювального ремонту ним було сплачено ФОП ОСОБА_7 42830 грн.

В той же час, відповідачем ОСОБА_3 були надані суду фотоматеріали, з яких вбачається, що автомобіль позивача був відремонтований ще в квітні 2016 року.

Дані докази не були спростовані позивачем.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, є деліктним зобов'язанням. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача (ст. 1166 ЦК України).

Спеціальні делікти характеризуються такими особливостями: способом заподіяння шкоди; особою заподіювача шкоди; особою, яка відповідає за шкоду; об'єктом, якому заподіюється шкода; особливими умовами відповідальності тощо.

Видами спеціальних деліктів, зокрема, є шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, та шкода, що відшкодовується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц(провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов'язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України.

У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до приписів п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому

порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даному випадку страховиком завдавача шкоди було повністю відшкодовано потерпілому розмір завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, визначений висновком спеціаліста про оцінку вартості відновлювального ремонту від 27.04.2015 року, а тому суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягення матеріальної шкоди із завдавача шкоди на користь потерпілого.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов переконання про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 979, 988-992, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2.

Повний текст рішення суду складено 13.12.2018 року.

Суддя