Справа № 263/4402/17
Провадження № 2/263/103/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області суддя Киян Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним додаткового договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі про визнання додаткового договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним та стягненняи у дохід держави все одержане за договором, шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати обладнання, яке зазначене у додатковому договорі від 27.12.2016 року № 3848 та до набрання рішення суду законної сили передати зазначене обладнання на відповідальне зберігання ОСОБА_1 без права використання, оскільки існує загроза продажу або знищення обладнання відповідачем ОСОБА_2, з метою не допущення його повернення позивачу як орендатору.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2ст. 149 ЦПК.

Щодо вимог позивача про накладення арешта на обладнання суд зазначає наступне.

Позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів щодо знаходження зазначеного обладнання у володінні відповідача ОСОБА_2, що приводить суд висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним додаткового договору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя Д.В. Киян