Справа № 627/1105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Вюнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що її було прийнято в члени та на роботу в колгосп ім. Леніна, реорганізованого в подальшому в КСП ім. Леніна, в подальшому перейменованого в Козіївське КСП та з членів КСП вона не виходила, а тому на момент розпаювання земель Козіївського КСП перебувала в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Козіївське КСП її прізвище було не включено до списку - додатку, а тому сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Однак згідно «Списку членів Козіївського КСП, що мають право на майновий пай та їхні майнові паї» за нею числиться сума майнового паю КСП в розмірі 973 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,47 га умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв Козіївського КСП, розташованих на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

В судове засідання позивач не зявився, однак надав заяву про слухання справи без його участі та про підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявилася, однак надала відзив на позовну заяву та заяву, в якій прохала справу слухати у відсутність представника та при розгляді справи покладалася на розсуд суду.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам., сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 в 1993 році була прийнята в члени колгоспу ім. Леніна, реорганізованого КСП ім. Леніна, перейменованого в Козіївське КСП, правонаступником якого є ТОВ «Козіївське» (довідка ТОВ «Козіївське»), що підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника №320.

29 жовтня 1997 року за №5 в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на час розпаювання земель КСП «Козіївське» не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Козіївське» серії ХР -18-00-000230, про що свідчить відповідь відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 24.01.2018 №9-20-0.23,25-/115-18.

Однак, з довідки Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 08.11.2017 року №2-20-2995 вбачається, що згідно «Списку членів КСП, що мають право на майновий пай та їхні майнові паї», затвердженого загальними зборами співвласників ТОВ «Козіївське» 23 червня 2001 року, протокол №3 за ОСОБА_1 числиться сума майнового паю в розмірі 973 грн.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Козіївське».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Як вбачається з відповіді відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 24.01.2018 №9-20-0.23,25-/115-18 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на території Козіївської сільської ради становить 3,47 умовних кадастрових гектар.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1. надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов.

На підставі вищевказаного та керуючись п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, ст.ст. ст.ст 259, 265, 268 ЦПК України, Указом Президента України №720 від 08. 08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай).

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,47 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Козіївське», розташованих на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області (місцезнаходження: вул. Охтирська № 1, смт Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, ).

Суддя Каліберда В. А