ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1543/18 Справа № 195/1852/17 Суддя у 1-й інстанції - Кондус Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ПАТ Кб "ПриватБанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 21 травня 2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань у ОСОБА_1 станом на 26 листопада 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 12425,35 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21 травня 2011 року в розмірі 12425,35 грн.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1. своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

16 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

З огляду на те, що згідно з частиною 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог відповідно з даним рішенням, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, що складається із Заяви позичальника, "Умов та правил надання банківських послуг" та Тарифів банку.

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно із наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку за кредитним договором №б/н від 21 травня 2011 року та змістом позовної заяви, банк зазначає, що відповідач станом на 26 листопада 2017 року має заборгованість в розмірі 12425,35 грн., зазначаючи при цьому наступні складові заборгованості:

- 4811,64 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 7048,05 - нараховано пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 567,87 грн. - штраф (процентна складова).

Проте, виходячи із вказаних складових заборгованості її загальний розмір становить 12927,56 грн., в той час як банк зазначає суму в розмірі 12425,35 грн.

При цьому у доданому розрахунку відсутня розмір тіла кредиту.

Положеннями ст. ст. 13, 76, 77, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" суд першої інстанції виходив із того, що вимоги банку не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, так як наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не відповідає розміру заборгованості, вказаному банком в позовних вимогах.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта щодо того, що банком було пред'явлено до стягнення заборгованість за останні 2,5 роки та надано відповідні розрахунки цієї заборгованості, оскільки вказані розрахунки не містять тіло кредиту на яке банком нараховувались заявлені до стягнення відсотки та пеня.

Суд не збирає докази самостійно, обов'язок доказування покладено цивільним процесуальним законодавством України на учасників процесу.

Проте, водночас, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, виключивши положення ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України щодо регулювання строку позовної давності та наслідків його пропущення, які були вказані судом першої інстанції в переліку норм законодавства, якими керувався суд при ухваленні рішення, так як основною підставою відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" є не пропуск строку позовної давності, а недоведеність позовних вимог внаслідок відсутності в наданому розрахунку тіла кредиту.

Поміж іншого, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачу його право на повторне звернення до суду із відповідним позовом за наявності належних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження розміру заборгованості і всіх її складових, в тому числі - тіла кредиту.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко