Справа № 661/484/18
Провадження № 2/661/420/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Куц О.О.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області про зняття арешту з майна,

встановив:

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1, який накладено 06.02.2006 року Новокаховською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби м. Нова Каховка про арешт майна боржника АА 743338 від 27.01.2006 року, а також 17.05.2006 року Новокаховською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави № б/н від 19.03.1997 року.

Ухвалою від 01.06.2018 року провадження по справі в частині позовних вимог до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна, накладеного Державною виконавчою службою м. Нова Каховка на підставі постанови про арешт майна боржника АА743338 від 27.01.2006 року, закрито у звязку з відмовою позивача від позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовну вимогу до Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, який накладено 17.05.2006 року Новокаховською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави № б/н від 19.03.1997 року, підтримала.

При цьому зазначила, що з приводу договору застави від 19.03.1997 року позивачу нічого не відомо, квартиру АДРЕСА_1 позивач отримав в дар 15.08.1997 року, тобто вже після укладення зазначеного договору застави, а тому не є його стороною. Його мати ОСОБА_3 померла в 2000 році. Для зясування підстав обтяження квартири представник позивача зверталась до Державної нотаріальної контори, нотаріального архіву, Новокаховського міського суду, однак жодної інформації з цього приводу не отримала.

Від в.о. завідувача Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.1997 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

За змістом цього договору дарувальник свідчила, що ця квартира не продана, не подарована, у спорі чи під арештом не перебуває.

Даний договір посвідчено державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований за №3-2407.

Право власності позивача на цю квартиру було зареєстровано Каховським БТІ 25.08.1997 року.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1, власник ОСОБА_2, зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3216201, зареєстровано 17.05.2006 Новокаховською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: договір застави б/н, 19.03.1997, Новокаховська державна нотаріальна контора, Новокаховський нарсуд, архівний запис.

Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Херсонської області від 28.03.2018 року №50201-18, на запит адвоката ОСОБА_1 від 26.03.2018 року №2/17, Реєстри для реєстрації заборони відчуження жилих будинків Новокаховської державної нотаріальної контори за 1997 рік до архіву не передавались.

Згідно повідомлення в.о. завідувача Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_4 від 05.05.2018 року №400/01-16, надати суду копію договору застави від 19.03.1997 року нотаріальна контора не має можливості, тому що усі договори та реєстраційні книги до 2007 року передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Херсонської області.

Згідно повідомлень голови Новокаховського міського суду Херсонської області від 10.05.2018 року №01-09/133/2018 та 23.05.2018 року №01-09/147/2018, за період з 1990 по 1997 р.р. в провадженні Новокаховського міського суду справ відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувало.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в редакції, що була чинною на момент реєстрації обтяження, встановлював, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) речові права на чуже нерухоме майно:

а) право володіння;

б) право користування (сервітут);

в) право постійного користування земельною ділянкою;

г) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);

ґ) право забудови земельної ділянки (суперфіцій);

д) право користування нерухомим майном строком більш як один рік. Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом;

3) обмеження речових прав. (стаття 4 цього Закону)

В статті 2 Закону визначено, що обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пп. 3, 4 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд вважає, що дана справа має бути розглянула з точки зору дотримання справедливого балансу при втручанні в право власності позивача в контексті ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальний стандарт «справедливого балансу» - стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції».

Поняття загального балансу ЄСПЛ розповсюджує на всю Конвецію між користуванням індивідуальними правами або захистом загальних інтересів. Другим джерелом є матеріально- правовий зміст закону, в розумінні Стразбургзких інститутів, в які входять захист від свавільних і непропорційних негативних наслідків. Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодерджавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимоги законності виходять з принципу «верховенства права» - одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься у всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Недотримання принципу пропорційності (співмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даній же справі вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності позивача не дотримані, оскільки фактично з 2006 року право власності позивача офіційно обмежено, а будь-яких документів з приводу підстав такого обмеження позивачу не надано, як не надано їх і суду.

Відсутність справедливого балансу (співмірності) між конкуруючими інтересами держави і позивача є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а відтак підставою для задоволення позову і зняття арешту з однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, накладеного 17.05.2006 року Новокаховською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави № б/н від 19.03.1997 року

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, накладений 17.05.2006 року Новокаховською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави № б/н від 19.03.1997 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Суддя Д. В. Червоненко