АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року місто Харків

Справа № 646/4481/16-ц

Провадження № 22-ц/790/1213/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

Відповідачі: ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2016 року, ухвалене суддею Нікуліною Л.П.,-

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості за договорами кредиту № ML-703/132/2007 від 22 серпня 2007 року в розмірі 1 469 563,32 грн та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № ML-703/154/2008 від 8 травня 2007 року в розмірі 2 854 119,85 грн.

В обгрунтування позову посилалось на те, що 22.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-703/132/2007, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти у розмірі 90 199,92 доларів США з кінцевим терміном повернення 22.01.2021 року, у якості забезпечення виконання умов вказаного договору 22.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки.

Також, 08.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-703/154/2008 на підставі якого останньому наданий кредит у розмірі 28 014,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.01.2021 року. Банк свої зобовязання за вказаними кредитними договорами виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, відповідачі в свою чергу порушили умови договорів, в результаті чого станом на 28.05.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором № МL-703/132/2007 у розмірі 1 469 563,32 грн та 2 854 119,85 грн. за кредитним договором № МL- 703/154/2008.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 30 січня 2017 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким частково задовольнити вимоги позивача в частині стягнення 299 512, 08 грн.

В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Сторони у справі не були належним чином повідомлені про розгляд справи, тому були позбавлені можливості захистити свої права та охоронювані законом інтереси.

Судом взагалі не було встановлено чи були надані вказані послуги, не було досліджено між ким, коли та на який строк було укладено договори чи є вони дійсними на час розгляду справи, з яких саме коштів було складено та розраховано заборгованість відповідачів.

Судом не було перевірено правильність нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до розрахунку відповідача - заборгованість за зобовязанням ОСОБА_2 становить 299 512,08 грн, а не 4 мільйона, як вказано у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі належним чином умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконали, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Судом встановлено, що 22.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.05.2011 року (а.с. 45-52), та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-703/132/2007, відповідно до якого останньому були надані кредитні кошти у розмірі 90 199,92 доларів США з кінцевим терміном повернення 22.01 2021 року (а.с, 4-5),

У якості забезпечення виконання ОСОБА_2 умов вказаного кредитного договору, 22.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобовязалась відповідати за повне та своєчасне виконане ОСОБА_2 його боргових зобовязань за кредитним договором (а.с. 24).

Крім того, 08.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-703/154/2008 на підставі якого останньому наданий кредит розмірі 28 014,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.01.2021 року (а.с. 27).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитними договорами (ас. 42-44) відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином умови кредитного договору № ML-703/132/2007 і відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору № МL- 703/154/2008 не виконували, у звязку з чим станом на 28.05.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором № ML-703/132/2007 у розмірі 1 469 563,32 грн., та за кредитним договором № МL- 703/154/2008 у розмірі 2 854 119,85 грн., з яких 565 469,38 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 48 319,83 грн заборгованість по відсоткам, 2 240 330,63 грн. - пеня.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст..1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судова колегія перевірила наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості і дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження щодо неврахування позивачем всіх сплачених платежів.

Так, стосовно внесених відповідачем 28 листопада 2013 року 10000 доларів США , відповідач пояснив, що решта в сумі 3743,60 грн пішла на погашення наявної заборгованості по процентах, а залишок 6256,40 грн зараховано на погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № МL- 703/132/2008. Зазначені факти відповідач не спростував.

За договором № ML-703/132/2007 заборгованість складає у розмірі 1 469 563,32 грн., яка складається з суми заборгованості по тілу кредиту 1 469 563,32 грн і пені 14 196,77 грн.

Доводи апеляційної скарги, що заборгованість за цим договором повинна рахуватись за курсом Нацбанка долара до гривні на день отримання кредиту і її розмір складає 299 512,08 грн, судовою колегією відхиляються, оскільки не відповідають умовам п.2.1.3 додаткового договору від 28 листопада 2013 року (а.с.281), згідно якому оплата здійснюється по курсу на день оплати.

В суді апеляційної інстанції відповідач просив призначити судово-економічну експертизу для з"ясування питань про правильність нарахування процентів за кредитним договором №ML-703/132/2007, а також наявності суперечностей між нормами бухгалтерського обліку в банках України, правильності проведення бухгалтерського обліку в банку, проте, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач не заявляв позову про стягнення процентів за вказаним договором і поставленні питання у заяві не стосуються предмету позову, вони не розглядались в суді першої інстанції, тому судова колегія дійшла висновку, що у задоволенні заяви про призначення експертизи слід відмовити.

Сума заборгованості по кредитному договору № МL- 703/154/2008 складає по тілу 565 469,38 грн, по процентах 48 319,83 грн, всього 613 789,21 грн, тоді як розмір пені складає 2 240 330,63 грн, що значно перевищує розмір заборгованості.

Відповідач звернувся із заявою про зменшення розміру пені і судова колегія, вважає за можливе застосувати ст.551 ЦК України і зменшити розмір пені з 2 240 330,63 грн до суми заборгованості по тілу і процентах, тобто до 613 789,21 грн.

Стосовно доводів про неналежне повідомлення про розгляд справи, як підставу для скасування рішення, судова колегія зазначає , що відповідачі були обізнані про розгляд справи , яка знаходилась в провадженні суду з серпня по грудень 2015 року, томуне були позбавлені можливості захистити свої права та охоронювані законом інтереси.

Доводи апеляційної скарги про те, що не було досліджено між ким, коли та на який строк було укладено договори чи є вони дійсними на час розгляду справи, з яких саме коштів було складено та розраховано заборгованість відповідачів спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст. 551 ЦК ЦК України, ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 вересня 2016 року - змінити в частині стягнення пені в сумі 2 240 330,63 грн. за договром №ML-703/154/2008 зменшивши її розмір до 613 789 (шістсот тринадцять тисяч сімсот вісімдесят дев"ять) грн 21 коп.

В іншій частині заочне рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1

Повний текст судового рішення

складено 1 червня 2018 року