Ухвала

Іменем України

29 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/210/17-ц

провадження № 61-10708 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягненння грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6, будучи громадянкою Російської Федераціїї, постійно проживаючи у місті Уфа, була власником житлового будинку з прибудовою та господарськими будівлями під НОМЕР_1, що розташований по АДРЕСА_1, який вона вирішила продати та надала своєму рідному брату ОСОБА_4 право розпорядження вказаним будинком на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29 листопада 2011 року.

Як стало відомо позивачу, відповідач продав належний їй будинок за

10 тис. доларів США, однак отримані за нього кошти не повернув, при цьому, у відповідному договорі купівлі-продажу було зазначено, що будинок продано за 30 тис. грн, що на думку відповідача не відповідає дійсності. ОСОБА_6, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 306 101 грн 50 коп., з яких:

248 056 грн. - одержаних у зв'язку з виконанням доручення

від 29 листопада 2011 року; 48 463 грн 50 коп. - інфляційні втрати за період з 8 серпня 2016 року по 21 листопада 2017 року; 9 582 грн -

3% річних за період з 8 серпня 2016 року по 21 листопада 2017 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня

2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в сумі

37 006 грн 40 коп., з яких: 30 тис. грн - кошти отримані згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 8 серпня 2016 року; 5 850 грн - інфляційні втрати за період з 8 серпня 2016 року по 21 листопада

2017 року; 1 156 грн 40 коп. - 3% річних за період з 8 серпня 2016 року

по 21 листопада 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 24 січня 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня

2017 року у частині стягнення суми боргу скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі

30 тис. грн; 5 850 грн - інфляційні втрати за період з 8 серпня 2016 року

по 21 листопада 2017 року; 1 156 грн 40 коп. - 3% річних за період

з 8 серпня 2016 року по 21 листопада 2017 року.

У квітні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині стягнення грошових коштів та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Заявник зазначив, що не відповідають дійсності посилання суду апеляційної інстанції на те, що відповідач у судовому засіданні дав згоду на повернення коштів за проданий будинок у розмірі 30 тис. грн позивачу.

ОСОБА_4 вважає висновки суду першої та апеляційної інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що позивач на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29 листопада 2011 року уповноважила відповідача розпоряджатись (продати по ціні та умовах на його розсуд, обміняти, здати в оренду) належним їй будинком, що розташований по АДРЕСА_1, при цьому, надавши йому право на отримання належних їй коштів.

Судами встановлено, що між сторонами мали місце відносини, які виникли з одностороннього правочину - довіреності, в якій відсутній обов'язок повіреного повідомляти довірителеві про хід виконання його доручення.

Главою 17 ЦК України регулюються відносини одностороннього

правочину - довіреності, а саме статтями 237, 238, 239, 244, 245, 248-250

ЦК України.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області

від 7 вересня 2017 року у справі № 130/700/17 встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 8 серпня 2016 року належний

ОСОБА_6 будинок був проданий за 30 тис. грн., які ОСОБА_4

ОСОБА_6 не повернув.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції помилково стягнув суму боргу на підставі договору купівлі-продажу від 8 серпня 2016 року, оскільки стягненню підлягають грошові кошти, одержані у зв'язку з виконанням довіреності від 29 листопада 2011 року.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, за змістом якої суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається неправильного застосування норм матеріального права або порушення судами апеляційної та першої інстанції норм процесуального права.

Правильне застосування судами норм матеріального права є очевидним.

На підставі наведеного, колегія суддів, дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 7 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області

від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягненння грошових коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта