Справа № 352/1169/18
Провадження № 2/352/901/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в :

Позивач 20.06.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося четверо дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розірвання шлюбу на підставі рішення Тисменицького районного суду від 25.02.2016 р. вона та відповідач проживають окремо, останній припинив надавати кошти на утримання дітей, які проживають з нею.

Позивач у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, просила постановити рішення у підготовчому засіданні.

Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення та постановлення рішення у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що у шлюбі сторін народилося четверо дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу на підставі рішення Тисменицького районного суду від 25.02.2016 р. сторони разом не проживають, малолітні діти, які разом з матірю зареєстровані за місцем проживання відповідача по вул ОСОБА_7, 19/3 в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, фактично проживають разом з матірю за адресою: вул. Стрійського, 1/4 в м. Чернівці Чернівецької області.

Відповідач не надає матеріального утримання дітям.

Зміст спірних правовідносин полягає у порушенні права малолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сімї.

Відповідачем, який не виконує батьківського обовязку щодо утримання своїх малолітніх дітей, порушено право дітей на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері; стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, розмір доходу якого невідомий, інших дітей не має.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

З відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 141, 200, 263-265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнення аліментів розпочати з 20 червня 2018 року і проводити до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, м. Тисмениця, вул. К. Левицького, 19/3, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 28.08.2018 р.

Головуюча М.М.Хоминець