Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7609/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Борисюка Р.М.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/7609/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Гумен Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 4 вересня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала у позику відповідачці грошові кошти в сумі 55930 грн., що є еквівалентним 7000 дол. США за курсом, встановленим НБУ станом на день укладення договору, строком до 4 вересня 2015 року.

Оскільки ОСОБА_2 не виконує умови договору, позивачка просила стягнути з неї на свою користь суму боргу у розмірі 182162 грн., що є еквівалентним 7000 дол. США, три відсотки річних у сумі 9792 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 43375 грн., а всього стягнути 235329 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики у розмірі 182162 грн., три відсотки річних у розмірі 9792 грн., а також 43375 грн. інфляційних нарахувань, а всього стягнуто 235329 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2353 грн. 29 коп. судового збору.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд розглянув справу за її відсутності, чим позбавив її можливості захистити свої права. Окрім того, суд залишив поза увагою клопотання її представника про відкладення судового засідання, призначеного на 25 жовтня 2017 року. Поважність причин неявки в судове засідання представника була підтверджена належними та допустимими доказами.

Окрім того, суд не задовольнив її клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки нею оспорюється в судовому порядку договір позики.

Вказує, що заочне рішення від 25 жовтня 2017 року було проголошене в судовому засіданні, яке відбулось 26 жовтня 2017 року. Однак ні вона, ні її представник не були повідомлені належним чином про судове засідання 26 жовтня 2017 року.

Також вказує, що підстав для проведення заочного розгляду не було, оскільки в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про розгляд справив в заочному порядку. Судом також не винесено відповідної ухвали про розгляд справи в порядку глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.

В матеріалах справи відсутній розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, відтак суд належним чином не міг перевірити правильність обрахунку зазначених сум.

На думку ОСОБА_2, стягнення з неї суми, яка значно перевищує розмір позики, зазначений в договорі, з нарахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, не узгоджується з вимогами законодавства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ст. ст. 524,533 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 4 вересня 2013 року між сторонами укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала у позику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 55930 грн., що еквівалентно 7000 дол. США за курсом, встановленим НБУ на день укладення цього договору.

Сторони погодили, що підписанням цього договору вони підтверджують факт передачі грошей.

Пунктом 4 договору також передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у грошовій одиниці - гривні, в сумі, яка буде еквівалентна 7000 дол. США за курсом НБУ на день повернення позикодавцеві, у строк до 4 вересня 2015 року включно.

У встановлений договором строк ОСОБА_2 не повернула суму позики.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При вирішенні спору суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 182161 грн., що є еквівалентним 7000 дол. США за курсом НБУ, встановленим станом на 12 липня 2017 року.

Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, колегія суддів також погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення зазначених процентів.

Враховуючи суму заборгованості та термін прострочення платежу, який становить 677 днів, розмір трьох процентів річних складає 10136 грн. 14 коп. ( 182161 грн. х 3% : 365 дн. х 677 дн.).

Однак, з огляду на межі позовних вимог, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 9792 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про стягнення інфляційних нарахувань, оскільки норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. В даному випадку у договорі сторони визначили суму, яка підлягає поверненню, у національній валюті України із зазначенням еквіваленту у доларах США.

Оскільки грошове зобовязання визначене в еквіваленті до іноземної валюти, підстави для нарахування інфляційних збитків відсутні.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 43375 грн. інфляційних нарахувань не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищезазначене, на користь ОСОБА_1 слід стягнути 191954 грн. заборгованості за договором позики, яка складається із суми боргу у розмірі 182162 грн., та трьох процентів річних у сумі 9792 грн.

Оскільки позовні вимоги та апеляційну скаргу задоволено частково, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1906 грн. 16 коп. судового збору, та на користь ОСОБА_2 670 грн. 69 коп. понесених судових витрат.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового, - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2017 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 191954 грн. та 1906 грн. 16 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 670 грн. 69 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 4 червня 2018 року.

Головуюча Судді: