Номер провадження: 22-ц/785/655/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Головне управління національної поліції в Одеській області

відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейської служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року в складі судді Кравчук Т.С.,

в с т а н о в и л а:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування у розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на те, що СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальним провадженням, відомості про які внесено до ЄРДР за №0007326 за його заявою від 14 грудня 2015 року, за №0004695 від 14.11.2014 року за ч.1 ст.125 КК України та ЄРДР за №0000581 від 14.11.2014 року за ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 року, 29.01.2016 року, 06.03.2017 року та 09.06.2017 року визнано бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року скасовано постанову слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження №0007326.

Вважає, що бездіяльністю посадових осіб, слідчим, відвертим ігноруванням розслідування кримінального провадження, не проведенням процесуальних дій, не прийняттям процесуальних рішень по клопотанням при проведенні досудового слідства по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР №0007326, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5 000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України, моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 1000 гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не враховано того, що Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало; не враховано, що стягнення 3000.00 грн. з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету призведе до нецільового використання бюджетних коштів Державної казначейської служби України; судом не взято до уваги, що органи поліції не належать до субєктів відповідальності за нормами ст. 1174 ЦК України, а позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»; не враховано судом того, що шкода у разі дійсного її завдання, повинна відшкодовуватися з рахунків таких органів, тобто за рахунок бюджетів, передбачених для даних органів, а останні зобовязані вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.; судом першої інстанції не враховано причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та погіршенням нормальних життєвих звязків, ускладненням родинних відносин, погіршенням стану здоровя позивача та не надано обгрунтованого розрахунку суми; судом неправильно стягнуто судовий збір з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а не з винних органів, якими було завдано шкоду.

Не погодившись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 подав відзив, яким просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

При цьому посилається на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі є безпідставними та незаконними, які не обґрунтовані належними та допустимими доказами і не відповідають фактичним даним.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По суті справи висновок суду про стягнення коштів відповідає фактичним обставинам, ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що слідчим відділом Київського РВ у м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0007326 за ознаками ст. 384 КК України за заявою ОСОБА_2 від 14.12.2015 року.

14.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про скоєний злочин та просив надати йому копію витягу з ЄРДР (а.с. 4).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М. від 18.12.2015 року, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Борщова І.О. від 29.01.2016 року, слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Тонконоженко М.М. від 06.03.2017 року та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М. від 09.06.2017 року визнано бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області (а.с.5, 6, 7, 9).

З 14.12.2015 року /дня звернення ОСОБА_2Ф./ до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань/ до теперішнього часу триває кримінальне провадження, по якому позивача визнано потерпілим.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Оскільки встановлено, що за скаргами ОСОБА_2 ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 р. та 09.06.2017 р. визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, то суд прийшов до правильного висновку, що наявні підстави для застосування статті 1174 ЦК України до виниклих правовідносин.

При цьому протиправна бездіяльність відповідних посадових осіб СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в частині невиконання своїх службових обовязків не дає можливості для застосування правил ст. 1176 ЦК України, оскільки така шкода відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16 про те, що шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Тому посилання в апеляційній скарзі про неправильне застосування ст. 1174 ЦК України є безпідставним та спростовується правовими позиціями Верховного Суду України, які є обовязковими для всіх судів при розгляді справ.

Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розяснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи встановлення наявності у позивача порушення нормальних життєвих звязків в результаті бездіяльності посадових осіб органів досудового слідства правоохоронних органів, розмір стягнутої моральної шкоди 1000 грн. є розумним та справедливим.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ГУ ДКС України в Одеській області про те, що ГУ ДКС України в Одеській області не може бути відповідачем по справі, оскільки управління було залучено до участі у справі у якості територіального органу Державної казначейської служби України, і відповідачем за ст.1174 ЦК України є держава.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ГУ ДКС України в Одеській області щодо невірного визначення судом першої інстанції порядку стягнення моральної шкоди.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов та стягуючи з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. не звернув уваги на те, що відповідно до ст.23-1 ст.1 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообовязкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою.

Пунктами 1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45 (далі - Порядок) передбачено, що він визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково стягнув моральну шкоду з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Таким чином, резолютивна частина рішення суду першої інстанції в частині порядку стягнення моральної шкоди підлягає зміні з зазначенням про стягнення з Держави Україна на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відкритого в Казначействі спеціального рахунку.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейської служби України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 рокузмінити.

Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відкритого в Казначействі спеціального рахунку на відшкодування відповідних витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: