АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/229/18 Номер провадження 22-ц/786/1618/18Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Агрофірми "Вересень" на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області в складі судді Клименко С.М. від 3 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Агрофірми "Вересень" про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та зобов'язання повернути земельні ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2018 року ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Агрофірми «Вересень», в якому просив визнати розірваним в односторонньому порядку договори № 170 та№171 оренди земельних ділянок, розташованих на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,90 га, та кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,92 га, укладених 01.09.2008 року між ОСОБА_4 та Агрофірмою «Вересень» та зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №47 та запис № №46 від 05.05.2010 року та зобов'язати відповідача повернути йому дані земельні ділянки.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач після смерті орендодавця ОСОБА_4 в порядку спадкування набув право власності на спірні земельні ділянки, площею 3,90 га та 3,92 га, які згідно договорів оренди були передані відповідачу строком на 10 років.

Враховуючи бажання самостійно обробляти власні земельні ділянки та відсутність будь-якої відповіді орендаря на його листи від 15.09.2017 року щодо пропозиції розірвати договори в односторонньому порядку, що передбачено п. 36 договору оренди, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 3 травня 2018 року позов ОСОБА_2 до Агрофірми "Вересень" про визнання договорів оренди земельної ділянки розірваними та зобов'язання повернути земельні ділянки задоволено.

Визнано розірваним в односторонньому порядку договір № 170 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,90 га, укладений 01.09.2008 року між ОСОБА_4 та Агрофірмою «Вересень», зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис № 47 від 05 травня 2010 року.

Зобов'язано Агрофірму «Вересень» повернути ОСОБА_2 за актом приймання-передачі земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,90 га в стані переданому в оренду.

Визнано розірваним в односторонньому порядку договір № 171 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,92 га, укладений 01.09.2008 року між ОСОБА_4 та Агрофірмою «Вересень», зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис № 46 від 05 травня 2010 року.

Зобов'язано Агрофірму «Вересень» повернути ОСОБА_2 за актом приймання-передачі земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 3,92 га в стані переданому в оренду.

Стягнуто з Агрофірми «Вересень» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2 819,20 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що на час укладення правочину сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та дотримуючись принципу свободи договору, передбачили в пункті 36 можливість розірвання останнього в односторонньому порядку.

В апеляційній скарзі Агрофірма "Вересень", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує на помилковість висновків суду щодо відсутності взаємозв'язку між п. 36 договору та п.п. 34, 35, якими передбачено підстави припинення договору, в тому числі шляхом його розірвання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.09.2008 року ОСОБА_4 та Агрофірма «Вересень» уклали договір № 170 оренди земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3,90 га та договір №171 оренди земельної ділянки , розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 3,92 га.

Після смерті ОСОБА_4 30 червня 2015 року, згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 05.04.2106 року, позивач ОСОБА_2 прийняв у спадщину спірні земельні ділянки площею 3,90 та 3,92 га.

Листом від 15.09.2017 року, отриманим відповідачем 22.09.2017 року, ОСОБА_2 повідомив агрофірму про самостійне бажання обробляти належні земельні ділянки та заявив про одностороннє розірвання договорів оренди з 01.10.2017 року, посилаючись при цьому на відповідні положення договорів оренди землі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 36 спірних договорів оренди землі сторони передбачили умову щодо можливості розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

Згідно положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що сторони договору наділені правом самостійно визначати умови договору, в тому числі і передбачити можливість його розірвання в односторонньому порядку, що і було здійснено при укладанні вказаного договору оренди землі.

Так, згідно пункту 36 укладених договорів оренди землі сторони визначили можливість його розірвання в односторонньому порядку. Вказаний пункт є чинним та у встановленому законом порядку недійсним сторонами не визнавався.

Оскільки позивач виявив бажання розірвати укладені договори оренди у зв'язку з наміром обробляти належні земельні ділянки самостійно, його вимога про розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку ґрунтується як на законі, так і на умовах самого договору оренди землі.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування.

Зокрема, не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що суд безпідставно не застосував існуючий взаємозв'язок між положеннями п.п. 34, 35 та п. 36 договору оренди землі, оскільки зазначені пункти, які відносяться до розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» кожний окремо визначає як підстави припинення його дії, так і спосіб припинення, зокрема шляхом його розірвання, в тому числі і в односторонньому порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги норми ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», згідно якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки дана норма Закону не підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору, який має інших правових характер.

Так, після звернення позивача з листом до агрофірми про повідомлення щодо розірвання договорів оренди в односторонньому порядку, яке залишилося без жодного реагування, ОСОБА_2 було фактично розірвано договори оренди, але в зв'язку з невизнанням цього відповідачем виникла необхідність встановлення цього в судовому порядку, чим і скористався позивач в порядку ст. 4 ЦПК України, обравши належний спосіб захисту.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Агрофірми "Вересень" залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 3 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2018 року.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Обідіна О.І.