РІШЕННЯ

іменем України

04 грудня 2018 рокуСправа №451/126/18
Провадження № 2/451/349/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

з участю: секретаря судового засідання Табен Л.В.

позивача представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/126/18 за позовом ОСОБА_2 Маряни Олександрівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2018 року ОСОБА_2 Маряна Олександрівна звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В позовній заяві зазначає, що 6 жовтня 2011 року з відповідачем, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований шлюб Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №063632 (оригінал додається). Від шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №130492, виданим Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 19.12.2011 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №174481, виданим Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 17.07.2014 року. ОСОБА_4 Мар'яна Олександрівна та відповідач, ОСОБА_2, прожили у спільному шлюбі 6 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. За останні роки вони не можуть порозумітися, як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дітей, що може мати негативний вилив на психіку дітей, формування їх поглядів на життя, в тому числі на життя в шлюбі, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім'ї. Позивач неодноразово звертала на це увагу чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та не реагував на її зауваження. З відповідачем неодноразово намагалися примиритись, проте вирішення цього питання до позитивних результатів не привело. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, а за останніх кілька років відносини лише погіршувались. У зв'язку із тим, що спроби примиритись не принесли результатів, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільних дітей. Враховуючи інтереси дітей, вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, перестали проживати разом та вести спільне господарство, відповідач не відвідує дітей, матеріально їх не забезпечує та не приймає участі у вихованні, просила постановити рішення про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень на кожну дитину, щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення ними повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив з відповідача стягувати аліменти на неповнолітніх дітей в сумі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно та розірвати шлюб.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повній мірі.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 6.10.2011 року укладено шлюб між ОСОБА_3 Маряною Олександрівною та ОСОБА_2, який зареєстрований Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-КГ №063632 (а.с.6).

Від шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №130492, виданим Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 19.12.2011 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5,що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №174481, виданим Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 17.07.2014 року (а.с.9,10).

Діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області від 14.12.2017 року №1284 та актом обстеження про фактичне місце проживання від 14.12.2017 року (а.с.7,8).

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачкою та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік", з 01 пo 31 грудня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1626 гривень, а від 6 до 18 років 2027 гривні.

Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати.

Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги ОСОБА_6, необхідно задовольнити.

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,258-259,263-265,279,430 ЦПК України та ст.ст.104,112,180,184 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 Маряни Олександрівни задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 Маряною Олександрівною, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 6.10.2011 року, актовий запис №9.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 Маряни Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_6, (РНОКПП НОМЕР_2) зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_8 та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_9 понесені нею судові витрати в сумі 704 гривень 80 копійок.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 Маряни Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_6, (РНОКПП НОМЕР_2) зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_7 та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_9 аліменти на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН. НОМЕР_1) жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 в користь держави судовий збір в 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106. .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_7