Ухвала

Іменем України

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 372/2293/13-ц

провадження № 61-41118ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 рокув складі суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Таргоній Д. О., у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, третя особа: публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та повернення землі,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року та додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2012 року позовні вимоги заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, Державного підприємства «Київське лісове господарство» задоволено частково, відновлено строк позовної давності. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № 1147, 1152, 1153, 1155, 1156, 1157, 1160, 1166, 1167, 1169, 1179, 1185, 1186, 1191, 1201, 1203, 1206, 1207, 1210 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність»; визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, які посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_26 та укладені 28 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я ОСОБА_4. 05 серпня 2009 року та 29 січня 2010 року; повернуто в постійне користування ДП «Київське лісове господарство» земельні ділянки на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 1,9273 га, 1,5812 га, 1,7457 га, 1,9071 га, 1,98 га, 1,9799 га, 1,4850 га, 2,97 га, 1,98 га, загальною ринковою вартістю 6 202 579 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року вказані судові рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, ДП «Київське лісове господарство» відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 20 березня 2013 року рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 червня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № 1147, 1152, 1153, 1155, 1156, 1157, 1160, 1166, 1167, 1169, 1179, 1185, 1186, 1191, 1201, 1203, 1206, 1207, 1210 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність»; визнано недійсними державний акт НОМЕР_1 від 20 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_6, державний акт НОМЕР_2 від 20 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7, державний акт НОМЕР_3 від 20 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_8, державний акт НОМЕР_4 від 20 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_9, державний акт НОМЕР_5 від 20 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_27, державний акт НОМЕР_6 від 26 грудня 2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_11, державний акт НОМЕР_7 від 20 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_12, державний акт НОМЕР_8 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_13, державний акт НОМЕР_9 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_14, державний акт НОМЕР_10 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_15, державний акт НОМЕР_11 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_16, державний акт НОМЕР_12 від 20 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_17, державний акт НОМЕР_13 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_18, державний акт НОМЕР_14 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_19, державний акт НОМЕР_15 від 20 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_20, державний акт НОМЕР_16 від 20 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_21, державний акт НОМЕР_17 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_23, державний акт НОМЕР_18 від 26 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_24, державний акт НОМЕР_19 від 20 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_25; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку від 05 серпня 2009 року НОМЕР_20 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_29), НОМЕР_21 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_30); НОМЕР_22 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_31), НОМЕР_23 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_32), НОМЕР_24 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_33), НОМЕР_25 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_34), НОМЕР_26 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_35), НОМЕР_27 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_36), НОМЕР_28 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_37), НОМЕР_38 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_39), НОМЕР_40 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_41), НОМЕР_42 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_43), НОМЕР_44 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_45), НОМЕР_46 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_47), НОМЕР_48 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_49), НОМЕР_50 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_51); НОМЕР_52 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_53), НОМЕР_54 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_55) видані ОСОБА_4; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку від 29 січня 2010 року НОМЕР_56 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_57), НОМЕР_58 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_59), НОМЕР_60 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_61), НОМЕР_62 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_63), НОМЕР_64 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_65), НОМЕР_66 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_67), НОМЕР_68 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_69), НОМЕР_70 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_71); НОМЕР_72 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_73) видані ОСОБА_4; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року в частині задоволення позову про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку виданих ОСОБА_4 та в частині відмови у задоволенні позову про витребування із незаконного володіння земельних ділянок скасовано та ухвалено в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позову заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, державного підприємства «Київське лісове господарство» в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку виданих 05 серпня 2009 року та 29 січня 2010 року ОСОБА_4 відмовлено.

Позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, державного підприємства «Київське лісове господарство» в частині витребування із незаконного володіння земельних ділянок задоволено.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_4 земельні ділянки площею 1,9273 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_57), 1,5812 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_59), 1,7457 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_61), 1,9071 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_63), 1,98 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_65), 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_73), 1,4850 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_67), 2,97 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_69), 1,98 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_71), що розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, на користь держави та повернути ці земельні ділянки в постійне користування державного підприємства «Київське лісове господарство».

В іншій частині рішення залишено без змін.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду Київської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, з підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 423 ЦПК України.

Заява мотивована тим, що в період з 10 по 13 квітня 2018 року його товаришем ОСОБА_5 під час його спілкування на юридичному форумі http.liga.nеt було виявлено посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень на ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у справі № 359/1726/16, з тексту якої видно, що фабула у тій цивільній справі, майже ідентична фабулі цієї цивільної справи. При розгляді справи № 359/1726/16 судом було встановлено, що з копії листа першого заступника Київської обласної державної адміністрації № 07/4-345вих від 17 лютого 2009 року вбачається, що копії всіх без виключення розпоряджень Київської обласної державної адміністрації за 2008 рік передавалися управлінню захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Київської області ще у 2008 році.

ОСОБА_4 вказував, що на цьому ж юридичному форумі http.liga.nеt ним було отримано фотокопію листа першого заступника Київської обласної державної адміністрації № 07/4-345вих від 17 лютого 2009 року, в якому були викладені вказані обставини щодо направлення копій всіх без виключення розпоряджень Київської обласної державної адміністрації за 2008 рік до прокуратури Київської області. Ці обставини, на думку ОСОБА_4, свідчать про те, що під час пред'явлення позову у даній справі, заступник Генерального прокурора України свідомо приховав від суду факти такого інформування Київською обласною державною адміністрацією прокуратури Київської області. Приховавши цю обставину заступник Генерального прокурора України безпідставно просив суд поновити йому позовну давність для звернення до суду з позовом. Наведене, на думку ОСОБА_4, було б підставою для відмови у задоволенні позову прокурора у зв'язку з пропуском позовної давності.

Крім того, ОСОБА_4 зазначав, що за наслідками спілкування на юридичному форумі http.liga.nеt було з'ясовано, що заступником Генерального прокурора України судові справи були ініційовані вибірково лише до певних громадян.

Посилаючись на те, що вказані обставини мають істотне значення для вирішення справи та не були відомі йому на час її розгляду, ОСОБА_4 просив його заяву задовольнити та скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що лист першого заступника Київської ОДА №07/4-345вих від 17 лютого 2009 року, а також не ініціювання органами прокуратури позовів щодо інших власників за аналогічних ситуацій, у розумінні статті 423 ЦПК України не може бути нововиявленою обставиною.

ОСОБА_4 звернувся 23 липня 2018 року через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд зробив помилковий висновок про відсутність нововиявлених обставин. Наявність нововиявленої обставини підтверджується копією листа першого заступника Київської обласної державної адміністрації №07/4-345вих від 17 лютого 2019 року, згідно якого копії всіх без виключення розпоряджень Київської обласної державної адміністрації за 2008 рік передавалися управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Київської області ще у 2008 році. Заступник Генерального прокурора України під час пред'явлення позову свідомо приховав цей факт, що є підставою для відмови у поновленні позовної давності. Нововиявленою обставиною є вибіркове ініціювання органами прокуратури позовів щодо інших власників за аналогічних обставин.

Також посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо порушення судами принципу належного урядування, а також безпідставну участь прокуратури у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 09 серпня 2018 року ці недоліки було усунуто.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Лист першого заступника Київської ОДА № 07/4-345вих від 17 лютого 2009 року, про те, що із січня 2005 року копії усіх розпоряджень голови облдержадміністрації щомісяця надаються прокуратурі Київської області є новим доказом, а не доказом, який підтверджують нововиявлені обставини.

У зв'язку із цим висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року є правильним.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права (статті 423 ЦПК України) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, третя особа: публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та повернення землі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель