Справа №2ц-2-1958/10 29.05.2018
Провадження №22-ц/784/526/18
Справа № 2ц-2-1958/10
Провадження № 22 Ц- 784/526/18 Головуюча першої інстанції: Ямкова О.О.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА
Іменем України

29 травня 2018 р. м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого: Галущенка О.І.
суддів: Лисенка П.П.
із секретарем: Андрієнко Л.Д.
з участю:
відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
ОСОБА_5 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18. 06. 2010 р., у справі за
позовом
публічного акціонерного товариства «Мегабанк»
( далі ПАТ «Мегабанк», або Банк) до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку,
21. 01. 2010 р. ПАТ «Мегабанк» звернувся з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.
Позивач зазначав, що 26.11.2007 р. між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 400.000 грн. під 18,5% річних із сплатою відповідних винагород за користування кредитними коштами та зобовязався здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості та повернути її разом з усіма винагородами до 25.11.2014 р.
Того ж дня з відповідачем укладено договір поруки, за яким він зобовязався солідарно з позичальником відповідати за його кредитними зобовязаннями.
Додатково позичальник зобовязався під страхом штрафу, передбаченого п.6.2 розділу 6 «Відповідальність сторін» Договору застави, надавати для огляду придбаний автомобіль для перевірки його стану.
Своїх зобовязань ні позичальник ні поручитель належним чином не виконали, крім того позичальник не надав доступу до предмета застави.
Станом на 23.12.2009 р. виникла заборгованість за зобовязаннями позичальника на загальну суму 644.369 грн.70 коп.
Посилаючись на ці обставини позивач просив про розірвання кредитного договору та дострокове стягнення кредитного боргу.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2010 р. постановлено про залишення без розгляду вимог Банку про дострокове розірвання кредитного договору.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18. 06. 2010 р. ухвалено про дострокове стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як поручителя, заборгованості за кредитним договором у розмірі 492.232 грн. 80 коп. станом на 23.12.2009 р.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення в частині його солідарної відповідальності та ухвалення нового в цій частині про відмову у задоволенні вимог Банку до нього, як солідарного боржника, посилаючись на необгрунтованість висновків суду щодо дії поруки та відповідно наявності підстав для його особистої цивільної відповідальності за позовом.
Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, визначених ст. 367 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Приписами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1050 ЦК якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Грошові зобовязання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.
В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.
Зокрема, кредитор має вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.
Відповідно до правил ст. 554 ЦК солідарно з позичальником за його кредитними зобовязаннями відповідає поручитель, який уклав договір поруки, якщо договором не встановлено його додаткову ( субсидіарну) відповідальність.
В той же час, порука згідно з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється після закінчення строку встановленого договором поруки.
У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
З аналізу змісту статей 1050,1054 та 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що в разі зміни кредитором строку виконання основного зобовязання, шляхом направлення боржнику вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, а договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для предявлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що у звязку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 3.3.1 кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору в частині строку повернення кредиту, надіславши боржнику вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів.
При цьому, договором поруки встановлено випадки за яких порука припиняється (п. 5.2 договору)
Зокрема, порука припиняється з припиненням основного зобовязання; у разі зміни зобовязання за кредитним договором без згоди поручителя, коли збільшується обсяг відповідальності поручителя; у разі переведення боргу на іншу особу, коли поручитель не поручився за іншого боржника; якщо після настання строку виконання основного зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання.
В той же час, договір поруки не містить умов щодо строку припинення поруки, у випадках, коли кредитором змінено строк остаточного виконання основного зобовязання.
Так, кредитором 13.02.2009 р. направлена вимога позичальнику та поручителю про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів в строк до 20.02.2009 р. ( а. с. 20).
В подальшому кредитор 29.04.2009 р. направив вимогу солідарним боржникам про надання доступу до заставленого автомобіля та надання іншого додаткового забезпечення( а.с.-21)
І лише вимогою від 09.07.2009 р. кредитор остаточно змінив строк виконання основного зобовязання та вимагав сплатити кредитний борг достроково до 25.07.2009 р. (а.с.-22).
Саме від цієї дати слід вести відлік шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України для визначення терміну припинення поруки.
Таким чином, у даному випадку кредитор повинен був на протязі шести місяців, тобто до 25.01.2010 р. звернутися з позовом про дострокове повернення кредиту та усіх нарахованих винагород.
Із змісту позовної заяви та даних про її одержання судом, вбачається що позов Банком подано до суду 21 січня 2010 р., тобто до закінчення шестимісячного строку.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що порука ОСОБА_5 припинилася у звязку з пропуском кредитором, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України строку для визначення терміну припинення поруки.
Оскільки доводи апеляційної скарги щодо факту припинення поруки стосовно поручителя не підтвердилися, то підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в частині солідарної відповідальності ОСОБА_5 відсутні.
Рішення місцевого суду в іншій частині не оскаржується, а тому підстав для його апеляційного перегляду в іншій частині також не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18. 06. 2010 р. без зміни та поновити дію цього судового рішення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий: О.І. Галущенко
Судді: П.П. Лисенко
Повний текст постанови складено 01.06.2018 р.