Справа № 462/5141/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 грудня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова у складі: головуючого судді - Румілової Н.М., при секретарі Шиманська Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 20.08.2018 року звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на її утримання у розмірі 2500 щомісячно, з відповідною індексацією.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється матірю відповідачки ОСОБА_3, яку нартдила в 1965 році. ЇЇ чоловік і батько відповідачки ОСОБА_4 помер в 2010 році. Донька позивачки, її двоє повнолітніх дітей та позивачка є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачка після смерті батька, виїхала з м. Львова на заробітки і останні роки за вищевказаною адресою фактично не проживає. Вона давно перестала цікавитись життям матері, не провідує останню, дуже рідко телефонує на домашній телефон, своє місце праці та перебування їй не повідомляє. Однак лишає право власності на частку в спільній квартирі за собою. Вона є працездатною особою, з її слів позивачка знає, що ОСОБА_3 працює за наймом продавщицею в гастрономі. Сама позивачка являється 81-річною пенсіонеркою, інвалідом 1 групи загального захворювання. Хворіє бронхіальною астмою, цукровим діабетом та хронічною гіпертонією. При цьому проживає в вищевказаній квартирі на 9 поверсі, але з будинку не має можливості виходити, оскільки пересувається навіть в помешканні лише з допомогою коляски. Крім пенсії, яка становить 1744,41 грн., позивачка інших жодних доходів не має. Проживає одна, сусіди дбають за нею приносять продукти та ліки. Все це не дає їй можливості нормально харчуватися та сплачувати комунальні послуги платежі та доглядати за власним здоров'ям. Дочка достовірно знає про незадовільний фізичний та матеріальний стан позивачки, однак нічим не допомагає. ОСОБА_2 і раніше просила її хоча б про невелику алё періодичну грошову допомогу. ОСОБА_3 раніше обіцяла допомагати грошима регулярно. Літом 2013 року вона разово надала близько 700 гривень, однак більше жодних грошей не передавала. Оскільки дочка з дітьми виписались, позивачка фактично оплачує самостійно всі комунальні платежі та несе всі витрати, повязані з цією квартирою. Вона давно просила дочку разом продати або обміняти на меншу квартиру, однак вона всіляко ухиляється від вирішення цього питання, як і щодо допомоги матері. У звязку із наведеним, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на підставність таких, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, яка була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, не надала відзиву на позовну заяву, у звязку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про народження серії VII-УР № 0552669 виданого 15.04.1965 року/а.с.9/

Згідно пенсійного посвідчення № 163934, позивачка ОСОБА_2 являється інвалідом І-ї групи /а.с.7/, та потребує індивідуальної програми реабілітації, згідно долученої медичної довідки/а.с.8/

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Стаття 203 Кодексу також передбачає, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Дочка, син звільняються судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд приходить до переконань про те, що оскільки відповідачкою не надано суду жодних заперечень, щодо викладених у позовній заяві вимог, від так твердження позивачки, що вона не самоусувалась від процесу виховання своєї доньки відповідачки у справі, що виключає можливість застосування ст. 204 СК України.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків вбачається, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від можливості надавати (не надавати) таку допомоги повнолітніми дочкою чи сином, у зв'язку із їхнім матеріальним становищем.

При цьому умовою вірного застосування положень ст. 202 СК України є врахування судом факту досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а також дослідження обставин, визначених ст. 204 цього Кодексу.

Непрацездатною, в розумінні ч. З ст. 75 СК України вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи потреби позивачки інваліда І-ї групи, а також те, що відповідачка являється єдиною її донькою, та уникає обовязку утримання своєї рідної матері, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з принципу розумності та справедливості,та призначити до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Аліменти слід стягнути з 20.08.2018 року, що, у відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України, є днем пред'явлення позову до суду.

У звязку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 12, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КА № 692346, іпн НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3), аліменти у розмірі 2000 грн. (дві тисячі), починаючи з 20.08.2018 року.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок в дохід держави.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2018 року.

Суддя: Н.М.Румілова