Провадження № 2/712/658/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2018 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -
Кредит надано на придбання квартири за Договором купівлі-продажу від 31 травня 2007 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 1.4 р.1. Кредитного договору, відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом нараховані банком на залишок заборгованості щомісячно до 30 числа та проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 209,00 дол. США щомісячно до 30 числа, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії-Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в валюті Кредиту в порядку, передбаченому цим договором.
За порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення, що передбачено п. 5.1, 5.2 р. 5 Кредитного договору.
В забезпечення належного виконання зобовязання, 31 травня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 38, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за Договором про іпотечний кредит.
Згідно п. 3.1 р. 3 Договору поруки, у випадку невиконання боржником його зобовязань перед кредитором згідно з Договором про іпотечний кредит Поручитель і Боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Позивач зобовязання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору.
У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
-3451,47 дол. США сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками;
-7272,31 дол. США сума пені за порушення зобовязань;
-1937,99 дол. США 3 % річних від прострочених сум заборгованості за період з 20.12.2014 р. по 20.12.2017 р.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань по платежах за кредитним договором, 08.11.2017 року на адресу позичальника було направлено вимогу про відкликання кредиту № 121.20-17/80, а на адресу поручителя направлено Претензію № 121.20-17/81 з вимогою сплатити суму заборгованості у 30-ти денний строк з моменту її отримання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, із заявами до суду не зверталися.
Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), суд встановив наступне.
Кредит надано на придбання квартири за Договором купівлі-продажу від 31 травня 2007 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 1.4 р.1. Кредитного договору, відповідач зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом нараховані банком на залишок заборгованості щомісячно до 30 числа та проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 209,00 дол. США щомісячно до 30 числа, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії-Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в валюті Кредиту в порядку, передбаченому цим договором.
Згідно п. 4.2 р. 4 кредитного договору банк має право: вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по договору; при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку.
За порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення, що передбачено п. 5.1, 5.2 р. 5 Кредитного договору.
В забезпечення належного виконання зобовязання, 31 травня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 38, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за Договором про іпотечний кредит.
Згідно п. 3.1 р. 3 Договору поруки, у випадку невиконання боржником його зобовязань перед кредитором згідно з Договором про іпотечний кредит Поручитель і Боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю (п. 3.2 р. 3 Договору поруки).
Відповідно до п. 3.4 р. 3 Договору, у випадку, якщо поручитель не виконає свої зобовязання, передбачені п. 2.3., 2.4 р. 2 даного договору, він додатково сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який стягується пеня, від несплаченої суми за Договором кредиту за кожен день прострочення такого платежу.
Розділом 2 даного Договору передбачено, що кредитор має право вимагати від Поручителя нести повну відповідальність по зобовязанню боржника перед кредитором згідно з умовами Договору про іпотечний кредит. Якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності до Договору про іпотечний кредит, боржник зобовязаний письмово повідомити про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Після отримання такого повідомлення, поручитель зобовязався не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму солідарного боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора.
У разі невиконання зобовязання в строк, встановлений кредитним договором, кредитор має право вимагати від поручителя його виконання. Поручитель зобовязався виконати зобовязання на вимогу кредитора в 5-ти денний термін з дня отримання вказаної вимоги.
Відповідно до п. 5.4 р. 5 Договору поруки, сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобовязань поручителя, що передбачені умовами кредитного договору та цього договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).
Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є загальнообовязковим до виконання сторонами. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Крім того, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відмовляючись повернути кошти, які належать банку, відповідачі порушують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.
Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, відповідачу був виданий кредит, однак взяті на себе кредитні зобов'язання відповідач порушив, систематично не дотримується графіку погашення кредиту та оплати відсотків за користування ним, що призвело до утворення до простроченої заборгованості за кредитним договором.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань по платежах за кредитним договором, 08.11.2017 року на адресу позичальника було направлено вимогу про відкликання кредиту № 121.20-17/80, а на адресу поручителя направлено Претензію № 121.20-17/81 з вимогою сплатити суму заборгованості у 30-ти денний строк з моменту її отримання.
Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд України при розгляді 1 жовтня 2014 року справи № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Загальні положення про виконання грошового зобовязання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема в частині третій цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Оскільки грошові кошти були надані в іноземній валюті та сторони у договорі про іпотечний кредит погодили виплату відсотків за вкладом в іноземній валюті, суд зазначає про стягнення таких коштів та 3% річних за період невиконання відповідного грошового зобов'язання саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України, так як судове рішення не може змінювати зміст договірного зобовязання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобовязанням в іноземній валюті, при цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 6-1063цс17.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 78, 81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 509, 526, 527, 530, 546, 553, 554, 611,612, 1050, 1054 ЦК України, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: Т.Є. Троян