Справа № 525/612/18
Провадження №2/525/238/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області у справі №2-129 від 27.04.2010 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.02.2010 року і до її повноліття. Зазначає, що з часу присудження аліментів у вищевказаному розмірі економічна ситуація в країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верст населення, також, погіршилося і його, ОСОБА_1 матеріальне становище. З 23.03.2018 року він працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Люкс-Полтава 2009» і його заробітна плата нараховується згідно відпрацьованого часу згідно наказу про прийняття на роботу від 22.03.2018 року та є невеликою.

Також позивач зазначає, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області у справі №2-344/11 від 04.07.2011 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час з нього стягується 50% усіх доходів, відповідно, як вказує позивач, такий розмір аліментів ставить його ще у більш скрутне матеріальне становище. Також вказує, що важливою обставиною є те, що 24.06.2016 року він одружився з ОСОБА_5 і вони планують народження спільної дитини, відповідно, на думку позивача, такий розмір утримуваних аліментів є матеріально критичним для нього та його сімї. Крім цього позивач вказує, що з ним проживає його непрацездатна мама ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є пенсіонером та інвалідом другої групи, яка знаходиться на його утриманні, вона має тяжке захворювання головного мозку і потребує постійного нагляду та дорого вартісного лікування.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.ст.181,182,192 СК України та те, що він, маючи низький рівень доходів не має можливості сплачувати аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, його матеріальне становище на даний час є скрутним, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив змінити розмір аліментів, визначений Великобагачанським районним судом Полтавської області у справі №2-129 від 27.04.2010 року на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.а.с.2-4).

Ухвалою суду від 21.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 19.07.2018 року (а.с.38).

Підготовче засідання у справі проведено 19.07.2018 року і судовий розгляд справи призначено на 16.08.2018 року. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.07.2018 року було ухвалено зробити запит до Шевченківського відділу ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області про надання уточнюючої розширеної довідки-розрахунку за весь період заборгованості по виконавчому листу №2-129 від 30.09.2010 року, виданого Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Також, цією ухвалою суду було запропонувати позивачу у справі до розгляду справи по суті надати належним чином завірену фотокопію довідки про його розмір заробітної плати від 20.06.2018 року №0, а також довідку про розмір заробітної плати, отриманої за червень 2018 року з урахуванням утриманих відповідних відрахувань (а.с.46).

14.08.2018 року до суду засобами електронного звязку з Шевченківського відділу ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області надійшли довідки-розрахунки згідно виконавчого листа №2-129 від 30.09.2010 року, виданого Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.а.с.55-56).

16.08.2018 року засобами поштового звязку до суду позивачем направлені завірені ним копії відповідних документів згідно ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.07.2018 року (а.с.а.с.63-66).

Позивач у справі ОСОБА_1 в судове засідання 16.08.2018 року не зявився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, копію ухвали суду від 19.07.2018 року та судову повістку за місцем своєї реєстрації отримав 24.07.2018 року (а.с.52); раніше 17.07.2018 року він нього до суду надходила заява засобами електронного звязку про підтримання заявленого позову та про розгляд справи у його відсутність (а.с.43).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у встановленому порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.38), копію позовної заяви з додатками отримала 26.06.2018 року (а.с.42); відзиву на позов згідно ст.178 ЦПК України до суду не подавала. В судове засідання 16.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 не зявилася, за зареєстрованим місцем свого проживання вона судову повістку не отримала, як вбачається з відмітки вузла поштового звязку, даний відповідач за вказаною адресою не проживає (а.с.а.с.53,54), однак в силу положень ч.8 ст.128 та чч.1,3 ст.131 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином сповіщена про день і час розгляду справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах заявлених позовних вимог задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено і це вбачається з наявних матеріалів справи, що позивач у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є батьком неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (згідно відомостей виконавчих листів Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.09.2010 року та Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2011 року та постанов про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2016 року) (а.с.а.с.5,6,9,10).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вищевказані діти позивача з ним не проживають; з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, з 24.06.2016 року він одружений з громадянкою ОСОБА_5 (а.с.а.с.12,24-25).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.04.2010 року у справі №2-129/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2010 року і до її повноліття (а.с.60).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.07.2010 року рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 27.04.2010 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 в розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу) змінено, визначено розмір аліментів - одна четверта частина (а.с.а.с.61-62).

30.09.2010 року Великобагачанським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист у справі №2-129/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2010 року і до її повноліття (а.с.5). Постановою державного виконавця Октябрського відділу ДВС по м. Полтава Полтавського МРУЮ від 25.04.2016 року було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2010 року і до її повноліття (а.с.6).

В подальшому, 25.11.2011 року Глобинським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист у справі №2-344/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року і до його повноліття (а.с.9). Постановою державного виконавця Октябрського відділу ДВС по м. Полтава Полтавського МРУЮ від 25.04.2016 року було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року і до його повноліття (а.с.10).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З довідки про склад сімї від 24.04.2018 року, що видана ЖЕО №2 Полтавської міської ради вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 рахуються зареєстрованими двоє осіб: власник квартири ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.11). З даної довідки вбачається, що будь-які інші особи у вищевказаній квартирі разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не зареєстровані.

З фотокопії довідки №54-б від 08.05.2018 року (не завіреної позивачем належним чином), виданої дирекцією ТОВ «Люкс-Полтава 2009» вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Люкс-Полтава 2009» на посаді водія автотранспортних засобів з 23.03.2018 року по теперішній час (тобто зі змісту довідки станом на дату її видачі - на 08.05.2018 року); його заробітна плата, як вказано у даній довідці нараховувалася згідно відпрацьованого часу (а.с.8).

З фотокопії довідки про заробітну плату ОСОБА_1 в ТОВ «Люкс-Полтава 2009» від 20.06.2018 року №0 (яка засвідчена позивачем у справі) вбачається, що за травень 2018 року вказана його заробітна плата у розмірі 375 грн., у графах за березень та квітень 2018 року будь-які суми не вказані.

З фотокопії довідки про заробітну плату ОСОБА_1 в ТОВ «Люкс-Полтава 2009» від 30.07.2018 року №0 (яка засвідчена позивачем у справі) вбачається, що за червень 2018 року вказана його заробітна плата 937,50 грн. (а.с.65). Будь-яких інших документів (доказів) про свої доходи (в тому числі і з органу державної фіскальної служби) позивач у справі суду не надавав.

Як вбачається з повних довідок-розрахунків по виконавчому листу №2-129/10, виданого Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, виданих Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Полтава, з 2012 року і станом на даний час щодо ОСОБА_1 здійснювалося нарахування аліментів в розмірі однієї четвертої частини з доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.а.с.55-56). В той же час вбачається, що сплата аліментів не проводилася або проводилася в деяких місяцях не в повному обсязі (зокрема, в сумах по 50,100,150 грн.) до березня 2018 року.

З наданих позивачем у справі документів вбачається, що дійсно його мама ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 є інвалідом другої групи загального захворювання, має ряд захворювань і потребує відповідного лікування (а.с.а.с.13,14,15-23).

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття.

За загальним правилом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішення або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. При цьому, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Системний аналіз положень статей 181,192 СК України та їх зміст вказує на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Про це Верховним Судом України визначена правова позиція, що висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж

зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Про це по суті зазначено і в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

В даний час, як вбачається з наявних досліджених матеріалів справи (в межах обсягу доказів, які надані стороною позивача) утримання аліментів із заробітної плати позивача у справі ОСОБА_1, враховуючи наявність виконавчого провадження за виконавчим листом Глобинського районного суду Полтавської області від 25.11.2011 року, проводиться в розмірі, що не перевищує 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, з довідок-розрахунків по виконавчому листу №2-129/10, виданому Великобагачанським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, виданих Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Полтава вбачається, що станом на час розгляду справи з заробітної плати ОСОБА_1 продовжується утримання аліментів в розмірі однієї четвертої частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.а.с.55-56).

В той же час, з 08.07.2017 року діє нова редакція частини другої ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року) про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивачем у справі заявлено позовні вимоги про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну шосту частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо суперечить законодавству (імперативним положенням ч.2 ст.182 СК України, які діють на даний час). Заяву про уточнення заявлених позовних вимог позивач у справі до суду не подавав.

Отже, з сукупності досліджених доказів у справі, які надані позивачем у справі та обсягу цих наданих доказів, які стосуються застосування положень ст.192 СК України суд приходить до висновку, що після видачі виконавчого листа у справі №2-129/10 Великобагачанським районним судом Полтавської області від 30.09.2010 року, згідно якого з ОСОБА_1 повинні утримуватися аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, у ОСОБА_1 в певній мірі змінилося матеріальне становище, оскільки по виконавчому листу Глобинського районного суду Полтавської області у справі №2-344/11, виданого 25.11.2011 року, він також зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.03.2011 року і до його повноліття, однак, при цьому, розмір відрахувань аліментів з його заробітної плати не порушує імперативних положень ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» (не перевищує встановленого розміру відрахувань із заробітної плати).

Та обставина, що з позивачем у справі зареєстрована його мама ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом другої групи загального захворювання і дійсно має ряд захворювань, з огляду на зміст положень ч.1 ст.192 СК України (яка вказує на погіршення стану здоровя, зокрема, платника аліментів) не дає підстав для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обовязку утримувати до досягнення повноліття дитини ОСОБА_3, батьком якої він є. Будь-яких доказів про погіршення саме свого стану здоровя позивач у справі суду не надавав.

Крім цього слід відмітити, що заявлені позовні вимоги стосуються зменшення стягуваних з позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; однак, посилання на продовження стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить положенням ч.2 ст.182 СК України, оскільки з 08.07.2017 року діє нова редакція частини другої ст.182 СК України (в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року), згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обставини того, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 згідно виконавчого листа Глобинського районного суду Полтавської області, те, позивач у справі 24.06.2016 року одружився і як він вказує у обґрунтуванні заявлених позовних вимог, має плани на народження спільної дитини, а також його незначний розмір заробітної плати у травні та червні 2018 року (враховуючи, що будь-яких інших доказів щодо його доходів він суду не надавав) не свідчать у своїй сукупності про таку зміну його матеріального становища (в бік погіршення), що не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Надані позивачем у справі ксерокопії довідок про заробітну плату за травень і червень 2018 року (а.с.а.с.64,65) судом проаналізовані, однак вони не можуть бути прийняті як доказ того, що позивач надав відомості про всі види його заробітку (доходу); ці довідки не свідчать про відсутність інших видів заробітку (доходу) позивача у справі, отже, в своїй сукупності, виходячи з вищевикладеного, з огляду на положення ст.ст.12,76,77,79,81 ЦПК України позивач у справі достатніх доказів на підтвердження такої зміни його матеріального становища в сторону погіршення, яка б не давала йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суду не надав, тому з цих підстав в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись частиною 1 ст.3, частинами 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст.180-182,183,192 СК України, п.п.17,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,247,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду про стягнення аліментів (справа №2-129/10) з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; відповідач ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення складений 23.08.2018 року.

Суддя В.В. Хоролець