Провадження № 2/243/808/2018
Справа № 243/706/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Словянське лісове господарство» про визнання дій неправомірними,та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

30.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Словянське лісове господарство» про визнання дій неправомірними,та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1974 році його батько ОСОБА_3 згідно ордеру отримав квартиру АДРЕСА_1 (колишня Дибенка) у м. Словянську. 08.08.2011 року помер ОСОБА_3 На час його смерті в вказаній вище квартирі був зареєстрований та мешкав його батько та він сам. Вказав, що за своє життя, батько не приватизував квартиру, у звязку з цим він і звернувся до ДП «Словянське лісове господарство» з заявою про приватизацію квартири.

Додав, що у 2017 році відповідач звертався до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, однак рішенням суду позовні вимоги залишені без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14.11.2017 року рішення суду залишено без змін.

12.12.2017 року позивач знов звернувся до відповідача з заявою про переоформлення спірної квартири, однак листом від 27.12.2017 року № 454 відповідач дав відповідь, що на теперішній час неможливо розглянути по суті заяву. Вважає такі дії відповідача незаконними.

Вважає, що посилання відповідача у листі на ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є безпідставними, оскільки він, після смерті батька, жив у квартирі, постійно сплачує комунальні послуги за квартиру, має намір зробити ремонт.

02.03.2016 року за заявою позивача, була проведена технічна інвентаризація квартири спеціалістами БТІ, даних про аварійний стан квартири не виявлено. Вважає дії відповідача незаконними.

Просить суд, визнати дії ДП «Словянське лісове господарство» неправомірними та зобовязати видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про право на приватизацію квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі Ордеру про надання правової допомоги від 29.01.2018 року (а.с.28), у судовому засіданні заявлені вимоги ОСОБА_2 підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ДП «Словянське лісове господарство» ОСОБА_4, який діє на підставі договору доручення про надання правової допомоги від 13.02.2018 року (а.с.40), у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 (а.с.69).

Крім того, 25.04.2018 року представником відповідача надано відповідь на відзив з якого вбачається, що право власності за ДП «Словянське лісове господарство» на квартиру АДРЕСА_3 у встановленому законом порядку не зареєстровано. Відповідно до інвентарної картки основних засобів за березень 1974 року на балансі підприємства перебуває 2х поверховий чотирьохквартирний будинок з побудовами. Відомості щодо прийняття та здачу в експлуатацію вищезазначеного житлового будинку відсутні. Відповідно до відповіді директора КП «БТІ» м. Словянська, інформація та дані, в інвентаризаційній справі по будинку, щодо прийняття його або здачі в експлуатацію відсутня. Інформація щодо зареєстрованих прав власності відсутня. Крім того, зазначені факти встановлені рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області по справі № 243/6870/17. Зазначив, що законодавством України встановлений мінімум проживання двох наймачів для приватизації житлового фонду, позивач порушує питання про одноособову приватизацію при тому, що у квартирі не мешкає з 2011 року. Квартира має загальну площу 69,3 кв.м., житлову 36,9 кв.м., позивач не ставить питання про продаж надлишків загальної пощаді. Крім того, рішення про приватизацію/відмову в приватизації приймає спеціально утворений орган приватизації, а не директор підприємства. Просить суд, відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог (а.с.46-48).

15.05.2018 року представником позивача надано відповідь на відзив з якого слідує, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано за відповідачем, оскільки спірна квартира була в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а будинок № 2 по вулиці Соловяненко Анатолія у м. Словянську перебуває на балансі відповідача. Крім того, не згоден з твердженнями представника відповідача про те, що на підприємстві ДП «Словянське лісове господарство» відсутній орган приватизації, оскільки інші квартири були приватизовані (а.с.57).

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, квартира АДРЕСА_4 знаходиться на балансі ДП «Словянського лісового господарства» з березня 1974 року, що підтверджується довідкою № 262 від 02.08.2016 року (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 631609 від 26.06.2012 року, ОСОБА_3 помер 08.08.2011 року, про що був зроблений відповідний актовий запис № 1144 (а.с.7).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією паспорта серії ВК № 210102 (а.с.5).

10.07.2012 року адвокат ОСОБА_5 звертався до директора ДП «Словянське лісове господарство» з приводу складання акту обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5. (а.с.13).

Відповідно до довідки № 296 від 20.09.2016 року, заборгованості по сплаті комунальних послуг станом на 20.09.2016 року, не має (а.с.15).

27.09.2016 року ОСОБА_2 звернувся до директора ДП «Словянське лісове господарство» з заявою про надання копії ордеру на квартиру АДРЕСА_6 в звязку з необхідністю переоформлення особового рахунку (а.с.16).

Згідно з повідомленням директора ДП «Словянське лісове господарство» від 21.10.2016 року копія ордера та рішення, на підставі яких була отримана квартира АДРЕСА_6 свого часу були передані до Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства (а.с.17).

Крім того, 08.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся з адвокатським запитом до голови Словянської міської ради щодо отримання копії рішення виконкому про виділення сімї ОСОБА_3 у 1974 році квартири АДРЕСА_6 (а.с.18).

Згідно з повідомленням Словянської міської ради від 16.09.2015 року всі документи Словянської міської ради за 1943-1991 роки передані на зберігання до державного архіву Донецької області (а.с.19).

07.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Словянської місцевої прокуратури зі скаргою на дії керівника ДП «Словянське лісове господарство» щодо перешкоджання йому у приватизації квартири АДРЕСА_6 (а.с.20).

17.03.2017 року керівник Словянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомив позивачу, що відповідно до ст.16 ЦК України, з метою захисту своїх прав, він має право особисто звернутися до суду за захистом особистого немайного або майнового права та інтересу (а.с.21).

12.12.2017 року ОСОБА_2 звертався з заявою до В.о. директора ДП «Словянське лісове господарство» з заявою про переоформлення особистого рахунку на імя ОСОБА_2, а також відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» видати йому свідоцтво про приватизацію квартири АДРЕСА_7 (колишня Дибенко) у м. Словянську (а.с.22).

Т.в.о. директора ДП «Словянський лісгосп» 27.12.2017 року надав відповідь № 454 з приводу заяви ОСОБА_2 від 12.12.2017, якою запропонував надати дозвіл на огляд квартири комісією ДП «Словянське лісове господарство» для вирішення питання відповідності квартири вимогам законодавства, щодо безпечності проживання людей (а.с.23).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10.10.2017 року по справі № 243/6872/17, в задоволенні позовних вимог ДП «Словянське лісове господарство» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено. Рішення набуло законної сили 19.11.2017 року (а.с.24-27).

13.02.2018 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до директора КП «БТІ м. Словянська» з адвокатським запитом щодо надання відомостей про те, чи було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_8 (колишня Дибенко) у м. Словянську за ДП «Словянське лісове господарство» (а.с.50).

Відповідно до довідки № 404-4/0.84/01 від 13.02.2018 року, право власності на квартиру АДРЕСА_8 (колишня Дибенко) у м. Словянську за ДП «Словянське лісове господарство» не зареєстроване. Згідно архівної справи користувачем є ОСОБА_2 (а.с.51).

Крім того, 08.02.2018 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до директора КП «БТІ м. Словянська» з адвокатським запитом щодо надання відомостей про те, чи було будинок № 2 по вулиці Соловяненка Анатолія (колишня Дибенко) у м. Словянську взагалі здано/прийнято в експлуатацію (а.с.52).

Директор КП «БТІ» 03.03.2018 року надав відповідь, що інформації та даних щодо прийняття або здачі в експлуатацію спірного будинку відсутня (а.с.53).

Розпорядженням міського голови від 19.02.2016 № 53р «Про перейменування вулиць, провулків, вїздів та хутору м. Слов'янська» вулицю Дибенка перейменовано на вулицю ОСОБА_7.

Інших доказів суду не надано.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Ч. 4 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

В силу ст.ст. 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Відповідно до ст.65 Житлового кодексу УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22.12.1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Про саме таке застосування Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" йдеться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності".

Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 р. у справі №6-121 цс13.

При розгляді цієї справи Верховним Судом України було зроблено правовий висновок, згідно якого спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, набуває право на квартиру державного житлового фонду, в якій за життя проживав спадкодавець, за умови, що:

1) на час відкриття спадщини спадкодавець постійно проживав у квартирі;

2) спадкодавець подав у встановленому законом порядку заяву про її приватизацію, але квартира безпідставно не була передана йому у власність.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, право на приватизацію квартири, мають особи, які постійно приживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбаченим чинним законодавством.

Враховуючи, що батько позивача постійно проживав у спірній квартирі, то він є таким, що за життя набув право користування спірною квартирою.

Оскільки ОСОБА_3 до смерті не звернувся до органу приватизації за отриманням свідоцтва про право власності на житло, тобто не висловив свою волю на приватизацію займаної ним квартири, та 08.08.2011 року помер, то до позивача, як до спадкоємця, не перейшло право вимагати визнання права власності на квартиру.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем права власності та видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру відсутні, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «Словянське лісове господарство» про визнання дій неправомірними,та зобовязання вчинити певні дії слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 328, 345,1216,1218 ЦК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" , п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного підприємства «Словянське лісове господарство» про визнання дій неправомірними,та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2018 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8