Справа № 369/9985/17
Провадження № 2/369/478/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Головатюк В.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі. Свої вимоги мотивував тим, що 28 травня 2015 року виникла пожежа в будинку 21 по вул.Саксаганського, в м.Боярка. Була викликано підрозділи МНС. Пожежа виникла саме на кухні квартири №2. ОСОБА_8 був власником квартири №2. Свої обовязки як власник він не виконував, вів антиморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями та наркотичними речовинами, з його квартири неодноразово відчувався запах ацетону, який використовується для приготування наркотичних засобів. Неодноразово ОСОБА_8 проходив курси лікування. Згідно акту про пожежу місце виникнення пожежі саме кухня квартири №2. Дана обставина також підтверджена і актом депутата. Внаслідок цієї пожежі загинув власник квартири №2 ОСОБА_8, а квартирі№1 завдані значні збитки як вогнем, так і водою. При впливу високих температур виник специфічний сморід, який проник у ніжні внутрішні шари оздоблювальних матеріалів і звичайним прибиранням він не усунувся, що в свою чергу призвело до їх заміни. Також пожежею пошкоджено покрівля квартири, веранди, стеля кухні, коридору, житлових кімнат, стіни кухні, шпалери в двох житлових кімнатах, двох коридорах, чотири вікна, проводка електрична, електрична люстра, світильники, дві кришталеві вази, 24 фужери, два столових набори на 12 персон кожний, книжна шафа, шафа для білизни та два крісла; фасад будинку, одяг та білизну позивача та власника квартири. Згідно кошторису щодо відновлення ? частини житлового будинку загальна сума відновлення складає 174 670,85 грн., що є збитком. Також пошкоджено інше майно на загальну суму 15 200 грн.. Таким чином загальна сума завданих збитків становить 189 870,85 грн.

Також пожежею було завдано і моральну шкоду, оскільки йому довелось самостійно шукати гроші для ремонту будинку та придбання необхідних речей, через що він не міг тривалий час вночі спати. Сімейний бюджет також довелось спрямовувати на відновлення будинку. Іншого житла не має, тому він вимушений проживати був в будинку, який не відповідав будь-яким нормам, що мало вплив на стосунки в його родині. Від виникнення проблем, повязаних з пожежею, в похилому віці власник будинку ОСОБА_9 почав часто хворіти та 02 грудня 2015 року помер. Він є спадкоємцем до майна померлого ОСОБА_9 Розмір моральної шкоди він оцінює в 100000 грн.

Вказав також, що ще за життя його батько ОСОБА_9 подав претензію як кредитор ОСОБА_8, який загинув під час пожежі. Тому він також набув право вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_8, а саме на відшкодування шкоди у повному обсязі.

Просив суд визнати його правонаступником батька спадкодавця ОСОБА_9; стягнути з відповідача ОСОБА_6 - 189 870,85 грн. матеріальної шкодита100 000,00 грн. -моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні у якості законного представника відповідача ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є неповнолітньою, судом залучено її мати ОСОБА_2. Подали суду письмовий відзив на позов, яким проти позову заперечували з підстав його незаконності та безпідставності.

Враховуючи, що відповідачем є неповнолітня особа, в якості третьої особи судом залучено Службу в справах дітей та сімї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,направили до суду пояснення, в яких просили відмовити у позові, як недоведеному..

У якості третьої особи судом залучено ОСОБА_7, як спадкоємця на ? частину майна після смерті ОСОБА_9І.У судове засідання третя особа ОСОБА_7 не зявилась, своїх пояснень не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають не задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Саксаганського, буд.21, по ? частині кожний.

05 жовтня 2011 року померла ОСОБА_10.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2014 року ОСОБА_8 визначено додатковий строк для прийняття спадщини.

28 травня 2015 року о 2-й годині ночі виникла пожежа за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується актом про пожежу від 28.05.2015, виданого службою цивільного захисту Києво-Святошинського району ДСНС України.

Даним актом встановлено, що внаслідок пожежі загинув ОСОБА_8 (що підтверджується також свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 342925, виданого Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області 01.06.2015р.).Пожежею знищено покрівлю по всій площі, кухню, житлову кімнату, особисті речі - власника. Прямі та побічні збитки від пожежі встановлюються.

У ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу спадкують діти спадкодавця.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про народження І-БК № 093060, виданого виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 11.03.2003.

02 липня 2015 рокуза заявою законного представника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_11 відкрито спадкову справу № 23/2015 до майна померлого ОСОБА_8 Зміст ст.1231 ЦК нотаріусом розяснено.

24 грудня 2015 року постановою приватного нотаріуса ОСОБА_11 відмовлено ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_6, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_8 з підстав відсутності оригіналів правоустановлюючих документів на нерухоме майно.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2016 задоволено позов ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, який прийняв спадщину, але не оформив на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_12, на 1/3 частину вказаної квартири після смерті ОСОБА_10, на 1/3 частину квартири після смерті ОСОБА_8 та на ? частину житлового будинку № 21 по вул.Саксаганського у м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №99847749 від 10 жовтня 2017 року встановлено, що за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул. Саксаганського, буд.21.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_9 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_11 з претензією для доведення до відома спадкоємців ОСОБА_8 про кредитора спадкодавця з додатком акта від 28.05.2018. Вказана претензія направлена приватним нотаріусом 19.10.2015 за вих. № 255/01-16 ОСОБА_13

Також судом встановлено, що 02 грудня 2015 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №354544, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_9 встановлено, що 10 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, належного ОСОБА_9, а саме на частину житлового будинку по вул.Саксаганського, 21 в м.Боярці Києво-Святошинського району Київської області.Свідоцтво видане Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-3478, спадкова справа № 28/2016.

Відповідно до ст.5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив визнати його правонаступником після смерті ОСОБА_9 З огляду на те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як визнання правонаступником, а питання спадкування визначено в ЦК України, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Відповідно до статті 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності юридичної або фізичної особи є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема шкода, наявність протиправної поведінки, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вина.

Тому цивільно-правова відповідальність за статтею 1166 ЦК України у зв'язку з відсутністю одного із елементів для такої відповідальності не настає.

Позивачем не доведено протиправну поведінку загиблого ОСОБА_8 та причинно-наслідковий зв'язок між такою його протиправною поведінкою та завданою шкодою. Це знайшло своє підтвердження у акті про пожежу від 28.05.2015, у якому вказано, що причини пожежі, прямі і побічні збитки встановлюються. Сам по собі факт встановлення місце виникнення пожежі (кухня квартири№2), ведення антиморального способу життя не може ототожнюватись з винною поведінкою власника або особи, яка перебувала на місці пожежі. Не повідомили і про причини пожежі, які саме винні дії померлого ОСОБА_8, і допитані в судовому засіданні свідки. У судовому засіданні сторони клопотань про витребування доказів, у разі складнощів в їх отриманні, не заявили, не повідомили суд про причини неможливості подання таких доказів. Таким чином, відсутність одного з елементів цивільно-правової відповідальності не дає підстав для застосування судом норми статті 1166 ЦК України, оскільки для застосування цієї норми необхідним є доведення протиправної поведінки загиблого.

За ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

За статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підставами відповідальності за завдану моральну шкоду фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст.1167 ЦКУ.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;в інших випадках, встановлених законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкування обов'язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем, передбачене ст.1230 ЦК.

До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

За умовами частини другої ст.1231 ЦКУ до спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом покладається на позивача обовязок доказування інших елементів цивільно-правової відповідальності, зокрема, шкоди, протиправної поведінки, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Матеріали справи не містяться доказів протиправної винної поведінки ОСОБА_6, які б могли завдати моральних страждань, переживань позивачу ОСОБА_4

Ураховуючи відсутність рішення суду, яке набрало законної сили, про обовязок ОСОБА_8 відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_9, позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Судом не береться до уваги та не оцінюється акт депутата ОСОБА_14 від 29.05.2015, підпис якого засвідчений 12.11.2015, оскільки депутати органів місцевого самоврядування не наділені правами встановлювати факти, що мають юридичне значення.

Також суд критично розцінює звіт про оцінку майна від 17.02.2016, виконаного ТОВ «Інком-Бізнес-Центр», оскільки в його основу покладено акт про пожежу від 28.05.2015, яким встановлено, що пожежею знищено покрівлю по всій площі, кухню, житлову кімнату, особисті речі загиблого. Інформація про пошкодження склопакетів чи іншого майна зкв № 1, на яку посилається позивач у звіті, в акті про пожежу не зазначено. Інших належних та допустимих доказів пошкодження майна позивача суду не надано.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пожежі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 05 листопада 2018 року.

Суддя Н.С. Пінкевич