Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 295/3919/17

провадження № 61-10747св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Алло»,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира у складі судді Зосименка О. М. від 06 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С. від 27 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» (далі - ТОВ «Алло») про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 2016 року він придбав у відповідача термінал HTC One (M9) Gunmetal Gray вартістю 15 297,10 грн. Виявивши істотний недолік в роботі телефону, він 15 листопада 2016 року звернувся до сервісного центру «Техносервіс» для проведення діагностики та (за необхідності) ремонту. Під час передачі телефону до сервісного центру пристрій був оглянутий працівником сервісу, про що складено квитанцію від 15 листопада 2016 року № 106897, у якій зовнішнім дефектом вказані лише потертості. Інших зовнішніх дефектів сервісним центром при прийнятті виявлено не було. У гарантійному обслуговуванні актом № 53217/301116 йому було відмовлено у зв'язку з порушенням ним Правил виробника щодо умов гарантійної експлуатації та зберігання товару, оскільки при проведенні діагностики було виявлено потрапляння вологи. Разом із тим, при поверненні сервісним центром йому телефону він виявив на ньому подряпини та сколи корпусу. Таких зовнішніх дефектів при передачі телефону до сервісного центру виявлено не було. Проте працівники сервісного центру відмовилися оформити акт прийому-передачі. Після цього він звернувся до відповідача із вимогою розірвати договір купівлі-продажу від 28 липня 2016 року та повернути сплачені за товар кошти, але отримав відмову.

Посилаючись на положення пункту 12 частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 673, 675 ЦК України, просив розірвати, укладений між ним та відповідачем, договір купівлі-продажу від 28 липня 2016 року та стягнути з відповідача на його користь сплачену за товар грошову суму в розмірі 15 297,10 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

23 лютого 2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу № 295/3919/17 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору, стягнення коштів.

Надіслано учаснику справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору, стягнення коштів підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову ОСОБА_4 до ТОВ «АЛЛО» є стягнення коштів у розмірі 15 297,10 грн, у зв'язку з чим ціна позову у справі № 295/3919/17 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, заявлені вимоги немайнового характеру, а саме, про розірвання договору купівлі-продажу.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «АЛЛО» про розірвання договору, стягнення коштів, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про розірвання договору, стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В.М. Коротун

В.П. Курило