ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/232/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Івашків О.В.

за участі:

скаржник не з'явилася

представника скаржника ОСОБА_2

представник заінтересованої особи не з'явився

особа, бездіяльність якої оскаржується не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на бездіяльність заступника начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Наталії Євгенівни та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - скаржник, стягувач, ОСОБА_3.) звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни (далі по тексту - заступник начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є.) під час виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суми вкладу (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк», боржник).

Скарга обґрунтована такими обставинами. 06.08.2018 заступником начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є. відкрито виконавче провадження № 56922169 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2015 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суми банківського вкладу в розмірі 100 000 доларів США. 14.08.2018 та 06.09.2018 стягувачем подані клопотання про вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, проте ці клопотання не розглянуті, виконавчі дії не вчинені. 06.09.2018 стягувач звернулася до державного виконавця з клопотанням про подання платіжної вимоги про списання з рахунку боржника суми вкладу, однак і це клопотання не було розглянуте, виконавчі дії не вчинені.

Посилаючись на вищенаведене, стягувач просила: визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є., яка полягає у непроведенні заходів з примусового виконання виконавчого листа у виконавчому провадженні № 56922169, а саме: у неподанні платіжних вимог про списання з боржника стягнутих судовим рішенням коштів; зобов'язати Менчиць Н.Є. або іншу особу, уповноважену на вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, протягом одного робочого дня з дня набрання ухвалою законної сили оформити та подати платіжні вимоги про списання з боржника грошової суми, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії до моменту повного виконання судового рішення та про виконання ухвали письмово повідомити Дарницький районний суд м. Києва.

Заступник начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є. та представник боржника в судове засідання не з'явилися, письмових заперечень на скаргу не подали. Також, заступником начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є. подано заяву про розгляд скарги за її відсутністю.

Заслухавши представника стягувачів та дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

03.08.2018 Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист за рішенням суду від 15.10.2015 у цивільній справі № 753/17096/15 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 100 000 доларів США.

06.08.2018 року заступник начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є. відкрила виконавче провадження № 56922169 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошової суми.

14.08.2018 та 06.09.2018 представник стягувачів звертався до Менчиць Н.Є. з клопотаннями про невідкладне вжиття заходів з виконання судового рішення, зокрема щодо оформлення та подання платіжних вимог про примусове списання грошових коштів з рахунків боржника.

Зі скарги вбачається, що подані представником стягувача клопотання залишені державним виконавцем без будь-якого реагування, виконавчі дії у виконавчому провадженні № 56922169 не вчиняються, а рішення суду залишається невиконаним.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 10 цього Закону визначає перелік можливих заходів примусового виконання рішень, до яких, зокрема, відноситься звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Стаття 18 Закону № 1404-VIII покладає на виконавця обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Частиною 7 статті 26 Закону № 1404-VIII, яка регламентує початок примусового виконання рішення, визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до положень ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи регламентований статтею 52 Закону № 1404-VIII.

За приписом вказаної норми виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Аналогічним чином врегульоване питання арешту коштів та інших цінностей боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, і в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (пункти 7, 8 розділу VIII Порядок звернення стягнення на майно боржника).

Закон № 1404-VIII у чинній редакції не містить положень про можливість надання боржнику строку на добровільне виконання рішення майнового характеру.

З матеріалів скарги вбачається, що предметом примусового виконання у вищевказаного виконавчого провадження є стягнення коштів в іноземній валюті, а боржником у цьому провадженні виступає банківська установа.

За приписом частини 1 статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом (частина 1 статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно пункту 1.25. частини 1 статті 1, абзацу 2 пункту 22.2. статті 22 цього Закону платіжна вимога - це документ, що містить вимогу стягувача до обслуговуючого банку здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача, яка застосовується у випадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач.

Згідно пункту 1.4. глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція про безготівкові розрахунки) примусове списання коштів - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Примусове списання коштів здійснюється із застосуванням саме платіжної вимоги, як розрахункового документу, порядок оформлення, направлення та виконання якої визначається вищенаведеною Інструкцією про безготівкові розрахунки.

Аналіз вищенаведених законодавчих норм та положень підзаконних актів дає підстави для висновку, що у разі, якщо під час відкриття виконавчого провадження виконавець не мав відомостей про рахунки боржника, він зобов'язаний був подати відповідні запити, а після надходження на них відповідей - негайно накласти арешт на кошти боржника та не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту надіслати платіжні вимоги на примусове списання коштів.

У цивільному судочинстві діє принцип, відповідно до якого кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України).

Відтак ураховуючи, що посадовою особою органу державної виконавчої служби, бездіяльність якої оскаржується, не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи стягувача та свідчили про існування об'єктивних причин, які перешкоджали вжиттю вищевказаних заходів примусового виконання рішення суду, суд дійшов до переконання, що під час виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2015 заступник начальника Печерського РВ ДВС м. Київ Менчиць Н.Є. допустила неправомірну бездіяльність.

Неправомірною бездіяльністю посадової особи органу державної виконавчої служби порушено права та законні інтереси стягувача, які підлягають захисту шляхом зобов'язання оформити та подати платіжні вимоги про списання з рахунку (рахунків) ПАТ КБ «Приватбанк» стягнутих судовим рішенням коштів в іноземній валюті.

З огляду на те, що передумовою для надіслання платіжних вимог на примусове списання коштів є винесення постанови про арешт коштів боржника, суд вважає строк у три робочі дні необхідним і достатнім строком для вчинення цієї виконавчої дії.

Вимоги скарги щодо зобов'язання посадової особи органу державної виконавчої служби неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії суд вважає зайвими, оскільки обов'язок діяти у такий спосіб покладається на виконавця законом.

Керуючись ст.450-451, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни, яка полягає у невжитті заходів з примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 56922169, а саме: неподанні платіжної вимоги про списання з боржника стягнутих судовим рішенням коштів.

Зобов'язати заступника начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталію Євгенівну або іншу особу, уповноважену на вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56922169, протягом трьох робочих днів з дня набрання ухвалою законної сили відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» оформити та подати платіжну вимогу про списання з боржника стягнутих судовим рішенням коштів.

Про виконання ухвали Печерський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зобов'язаний повідомити суд та стягувач у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.