АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/865/17
Провадження № 22-ц/792/869/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах

Костенка А.М. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Гринчука Р.С.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/865/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року у складі судді Бондаря О.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу, ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційними скаргами, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, при цьому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, який проживав у квартирі АДРЕСА_1. Після смерті батька відкрилася спадщина, зокрема на зазначену квартиру. 5 жовтня 2016 він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу, оскільки вважав себе єдиним спадкоємцем після смерті батька. Проте, коли він після смерті батька прийшов до його квартири то потрапити всередину не зміг, оскільки були змінені вхідні замки на дверях, в результаті перевірки, поліцією було встановлено, що замки змінила ОСОБА_4, оскільки вважала себе власницею квартири, яку батько нібито передав їй по заповіту, який склав ще при житті. Позивач вказував, що його батько при житті зловживав спиртними напоями та наркотиками, крім того, внаслідок травми голови батько був інвалідом, у зв'язку із цим був на пенсії по інвалідності та перебував на обліку у психіатра та у нарколога. На думку позивача, його батько при складенні заповіту був недієздатним внаслідок отриманої травми та наркотичної та алкогольної залежності, тому не міг усвідомлювати значення своїх дій. За таких обставин, позивач просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кам'янець-Подільському, на користь ОСОБА_4

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20 березня 2018 року позов задоволено, визнано недійсним заповіт ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Романовою Наталією Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 1760 від 1 грудня 2015 року. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційні скарги.

ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки судом прийнято до уваги сумнівний висновок експертизи, яким нібито встановлено, що ОСОБА_8 не усвідомлював

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондар О.О. Провадження № 22-ц/792/869/18

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 39

значення своїх дій при укладенні заповіту та не міг ними керувати, проте судом не прийнято до уваги медичні документи по справі та покази свідків, які були пов'язані з померлим за життя у період з 2013 по 2015 роки, зокрема і в період підписання ним заповіту, вони стверджували, що померлий був адекватним і повністю розумів значення своїх дій. Доказами, які підтверджують, що батько позивача був дієздатним є те, що він самостійно після смерті свого батька звертався до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, крім того, 20.08.2013 року самостійно отримував свій паспорт громадянина України, оформляв документи на квартиру, зокрема вчиняв дії для отримання свідоцтва про право власності на квартиру, яке було втрачено. Також, суд мав би приймати до уваги пояснення приватного нотаріуса, яка посвідчувала заповіт, спілкувалася особисто з ОСОБА_8 і ніяких відхилень у його поведінці не помітила, вказала, що він був нормальною адекватною людиною. Не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи посилання позивача, що його батько перебував на обліку у психіатра. Також, суд не мав би брати до уваги пояснення колишньої дружини померлого - ОСОБА_11, яка говорила, що після розлучення з ОСОБА_8 ніколи до нього не приходила, бо створила іншу сім'ю і ніхто з родичів йому не допомагав, а син ОСОБА_6 взагалі з батьком не спілкувався, оскільки понад три роки був на заробітках в Польщі, тому на думку апелянта, ні позивач, ні колишня дружина не могли знати чи усвідомлював ОСОБА_8 значення своїх дій чи ні, при укладенні заповіту, оскільки з померлим не підтримували ніяких відносин.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі, вказував на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, зазначає, що суд поклав в основу рішення лише висновок експерта, з якого вбачається, що ОСОБА_8 під час посвідчення його заповіту на користь ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій, при цьому суд повністю проігнорував пояснення свідків та наявні в матеріалах справи медичні документи. На думку представника апелянта, в справі відсутні об'єктивні докази, які свідчать що ОСОБА_8 був неспроможний під час укладення заповіту розуміти значення своїх дій, крім того, не має доказів що він на той момент був недієздатним. З медичної документації вбачається, що померлий обстежувався у ХОПЛ № 1, але це було за два роки до посвідчення заповіту і на протязі цього часу не має даних про погіршення його психіатричного стану, навпаки, його сусіди всі говорили, що він був адекватною людиною.

З огляду на доводи викладені в апеляційних скаргах обидва апелянти, просили скасувати рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_9 був власником квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_8, який 13 вересня 2013 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті Кундилевського С.І., однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_6 є сином ОСОБА_8

1 грудня 2015 року ОСОБА_8 склав нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

5 жовтня 2016 року ОСОБА_13 звернувся до приватного нотаріуса Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 і на підставі його заяви було заведено спадкову справу № 244-2016.

7 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Згідно ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У відповідності до ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Таким чином з урахуванням вимог норм закону психічний стан особи має встановлюватись висновком судово-психіатричної експертизи.

Отже, висновок про недієздатність учасника такого правочину слід робити, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину, висновок експертизи в такій справі є обов'язковим доказом і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, але будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, що може встановлюватись відповідним експертним висновком.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу.

За висновком судово-психіатричної (посмертної) експертизи ОСОБА_8 під час складання ним заповіту 1 грудня 2015 року не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

У відповідності до ст.ст. 3. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Забороняється визначати стан психічного здоров'я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на обставини справи, досліджені докази, медичні документи, висновок судово-психіатричної (посмертної) експертизи колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 під час складання ним заповіту 1 грудня 2015 року не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати внаслідок стійкого хронічного психічного захворювання.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно взяв до уваги лише висновок судової психіатричної експертизи, який на думку апелянт суперечить, іншим дослідженим по справі доказам, показам свідків, нотаріуса, які послідовно вказували, що спадкодавець на час складання заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, слід відхилити.

З матеріалів справи та медичних документів вбачається, що спадкодавець переніс важку черепно-мозкову травму, був інвалідом другої групи, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні, в неврологічному відділенні загальної лікарні, перебував на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом алкоголізм.

Висновок судової психіатричної експертизи є достатнім, обґрунтованим, складений на підставі всіх медичних документів, а тому немає підстав сумніватись в його правильності.

За таких обставин, в сукупності з дослідженими доказами та поясненнями свідків суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість висновку судової посмертної психіатричної експертизи.

Посилання апелянтів на пояснення свідків щодо встановлення психічного стану спадкодавця і з цих підстав на необґрунтованість висновку експертизи не можуть бути взяті до уваги, оскільки пояснення свідків ніяким чином не спростовують висновку експертизи та суперечать поясненням інших свідків по справі та медичній документації щодо хвороб спадкодавця.

Висновок судово-психіатричної (посмертної) експертизи є чітким, обґрунтованим, складеним на підставі всіх медичних документів, а також з врахуванням пояснень всіх свідків по справі, вказує на абсолютну неспроможність спадкодавця під час складання ним заповіту 1 грудня 2015 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок стійкого хронічного психічного захворювання, а тому немає підстав сумніватись в його правильності.

В обґрунтування своїх тверджень щодо безпідставності висновку експертизи апелянт в апеляційній скарзі не навів достатніх та переконливих доказів, які не були взяті до уваги судом при прийнятті рішення.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 червня 2018 року.

Судді: (підпис) А.М. Костенко

(підпис) Р.С. Гринчук

(підпис) Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко