АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3228/18 Справа № 2-6352/11 Головуючий у 1 й інстанції - Бойко О. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи Садове товариство «Авіатор», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н ОВ И Л А:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Садове товариство «Авіатор» про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5 Заповіту померла не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0843 га для ведення садівництва на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів. Земельна ділянка належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10129. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 були її чоловік - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та її син - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Померлий ОСОБА_7 є її батьком. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак в зв'язку тим, що ні її дід ОСОБА_6, ні її батько ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не оформили своє право власності на вказану земельну ділянку, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, а тому вона позбавлена можливості у позасудовому порядку вступити у спадщину і вимушена звернутися до суду. На підставі викладеного просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів, яка належала її бабусі ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, відповідно до якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0843 га для ведення садівництва на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10129.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.72).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, розташовану на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, відповідно до якого їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0843 га для ведення садівництва на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10129.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення суду від 24 травня 2012 року скасувати, залучити їх до участі у справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, та ухвалити нове рішення, яким визнати право власності за ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 1/3 частини спірної земельної за кожною, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка є бабусею позивача ОСОБА_4 (а.с.13-16).

За життя ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів, на право приватної власності на землю за № 10129 належала земельна ділянка площею 0,0843 га для ведення садівництва на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 були: її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, який є сином померлої ОСОБА_5 та є батьком позивача ОСОБА_4 (а.с. 13-15, 35).

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за законом є: доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, який є батьком померлого ОСОБА_7 та чоловіком померлої ОСОБА_5 і є дідом позивача ОСОБА_4 (а.с.13-15, 47).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями є його онуки - ОСОБА_4 та ОСОБА_3

ОСОБА_4, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що у встановлений законом строк вона зверталась до нотаріальної контори, однак в зв'язку тим, що ні дід ОСОБА_6, ні батько ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не оформили своє право власності на вказану земельну ділянку, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку (а.с.4-6).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість та доведеність, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставною для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1299 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка є бабусею позивача ОСОБА_4 (а.с.13-16).

За життя ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів, на право приватної власності на землю за № 10129 належала земельна ділянка площею 0,0843 га для ведення садівництва на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 були її чоловік - ОСОБА_6 та син - ОСОБА_7, які звернулись із заявою про прийняття спадщини на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.59, 60, 61, 62)

14 травня 2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 (а.с.66, 67).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, який є сином померлої ОСОБА_5 та є батьком позивача ОСОБА_4 (а.с. 13-15, 35).

Із копії спадкової справи, заведеної після смерті батька позивача ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, із заявами про прийняття спадщини на 1/4 частку майна - квартири АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_7 звернулися: дружина - ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.33, 34, 37, 38).

07 грудня 2010 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_7 на 1/4 частки спадкового майна, а саме на 1/8 частину квартири. Свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частини квартири не видано (а.с.44).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, який є батьком померлого ОСОБА_7 та чоловіком померлої ОСОБА_5, і є дідом позивача ОСОБА_4 (а.с.13-15, 47).

Із копії спадкової справи, заведеної після смерті діда позивача ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями є онуки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с.45,46).

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.50).

07 грудня 2010 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.54).

Свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельну ділянку, що належала померлій бабусі позивача ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів, на право приватної власності на землю за № 10129, земельна ділянка площею 0,0843 га для ведення садівництва, розташована на території садового товариства «Авіатор» Ювілейної селищної ради народних депутатів - в матеріалах спадкових справ відсутнє.

Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку.

Слід зазначити в матеріалах справи, в матеріалах спадкових справ відсутня відповідна постанова нотаріуса про відмову позивачу ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальних дій щодо земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, як дружина та донька померлого відповідно, та які зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після його смерті у встановленому законом порядку.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.72).

Проте, суд своїм рішенням вирішив права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо спадкового майна, які є спадкоємцями, що прийняли спадщину у встановленому законом порядку, і не вирішував питання щодо залучення вказаних осіб в якості співвідповідачів у даній справі.

Отже, при розгляді даної справи судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 197 ЦПК України, не було вирішено належним чином питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи Садове товариство «Авіатор», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи Садове товариство «Авіатор», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді