Провадження № 2/369/252/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Ріпка Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Первинна профспілкова організація Незалежної галузевої профспілки енергетиків України публічного акціонерного товариства «Київобленерго», про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі ПАТ «Київобленерго»), третя особа без самостійних вимог на предмет спору: голова Правління ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_6, про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі т стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що наказом від 25 листопада 2016 року № 1991-к він був звільнений з посад заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» 25 листопада 2016 року у звязку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Позивач зазначив, що наказ від 25 листопада 2016 року за № 1991-к є незаконним, суперечить вимогам Конституції України, КЗпП України, порушує його права та законні інтереси, враховуючи що до нього, в порушенням вимог КЗпП України застосовано одночасно два види дисциплінарного стягнення догана (наказ № 1205-к від 31 серпня 2016 року) та звільнення (наказ № 1991-к від 25 листопада 2016 року); наказ не містить обовязкових, передбачених Переліком типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 17 квітня 2012 року за № 571/20884, частин та зі змісту останнього не зрозуміло, в чому саме полягають систематичні порушення трудової дисципліни.

В оскаржуваному наказі єдиною підставою для звільнення Позивача зазначається згода первинної профспілкової організації ПАТ «Київобленерго».

ОСОБА_1 зазначив, що рішення про його звільнення члени профспілкової організації приймали 25 листопада 2016 року на засіданні профспілкового комітету, керуючись рішенням профспілкового комітету від 11 жовтня 2016 року. На його думку, зловживаючи службовим становищем, голова первинної профспілкової організації незалежної галузевої профспілки енергетиків України Правління ПАТ «Київобленерго» вчинила службове підроблення протоколу засідання профспілки від 11 жовтня 2016 року в частині ухвалення рішення про звільнення Позивача, враховуючи що на засіданні профкому були відсутні пять членів профкому, голоси яких були зараховані за його звільнення.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Київобленерго» від 25 листопада 2016 року № 1991-к про звільнення 25 листопада 2016 року з посади заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_1 у звязку із систематичним невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» з 26 листопада 2016 року; стягнути з ПАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2016 року по день фактичного поновлення на посаді з урахуванням утриманих податків та обовязкових платежів; судові витрати покласти на Відповідача.

07 грудня 2016 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі.

25 січня 2017 року голова Правління ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_6 подав до канцелярії суду заяву за вх. № 2013 з проханням проводити розгляд справи без його участі, підтримав правову позицію ПАТ «Київобленерго».

Представник ПАТ «Київобленерго» в судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, зазначивши наступне.

Наказом № 248-к від 09 березня 2004 року Позивач був прийнятий на роботу до Відповідача інспектором групи контролю за виконанням договірних умов юридичними особами із 09 березня 2014 року.

Наказом № 2054к від 12 червня 2008 року Позивач був переведений на посаду заступника начальника з комерційної роботи ОСОБА_7

З посадовою інструкцією заступника начальника РП з комерційної роботи Позивач був ознайомлений 30 січня 2015 року під особистий підпис.

У відповідності з посадовою інструкцією обовязками Позивача є координація та контроль за комерційною дільницею роботи районного підрозділу.

За час роботи ОСОБА_1 в ПАТ «Київобленерго» до нього неодноразово застосовувались дисциплінарні заходи, а саме: наказом від 24.02.2010 № 814к Позивачу оголошено догану за результатом проведеної комплексної перевірки; наказом від 21.05.2012 № 1337-к Позивачу оголошено догану за невиконання ключових показників; наказом від 08.09.2015 № 1012 Позивачу оголошено догану за порушення вимог п.п. 2.1.19, 2.1.45, 2.2.19, 2.2.24, 2.2.26 посадової інструкції, перевищення функціональних обовязків та службових повноважень, передбачених довіреністю № 02.12.2014 № 319; наказом № 1145 від 08.10.2015 останньому оголошено догану.

На думку представника Відповідача, все вищенаведене свідчить про систематичне, впродовж декількох років, невиконання Позивачем своїх посадових обовязків.

В період роботи з 2013-2016 ОСОБА_1 не мав заохочень за успіхи в роботі у вигляді оголошення подяки, нагородження цінним подарунком, почесною грамотою тощо (копія довідки додається).

З вересня 2015 по листопад 2016 до Позивача не застосовувались заходи заохочення у вигляді преміювання, в звязку із систематичним невиконанням обовязків.

За останній рік роботи Позивач чотири рази притягався до дисциплінарної відповідальності, а саме наказом від 08.09.2015 № 1012 було оголошено догану ОСОБА_1 за порушення вимог п.п. 2.1.19, 2.1.45, 2.2.19, 2.2.24, 2.2.26 посадової інструкції, перевищення функціональних обовязків та службових повноважень, передбачених довіреністю № 02.12.2014 №319; наказом від 08.10.2015 № 1145, в результаті проведення перевірки з приводу приєднання житлових будинків за адресою: м. Ірпінь, вул. Суворова, 1-Ю та 1-Я було оголошено догану заступнику начальника ОСОБА_7 з комерційної роботи ОСОБА_1.

Так, під час перевірки було встановлено, що заступником начальника ОСОБА_7 з комерційної роботи ОСОБА_1 Валейрвочием було без належних на те правових підстав укладено Договір про постачання електричної енергії № НОМЕР_1 від 19.01.2015 з ТОВ «СІТІ- сервіс». Документи, які передбачені ПКЕЕ та Правилами приєднання для укладення Договорів, в ОСОБА_7 відсутні.

До того ж, наказом від 10.08.2016 № 1081-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_7 районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності працівника комерційної дільниці та зобовязано Позивача посилити контроль за виконанням робіт комерційною дільницею. Тобто в даному випадку Відповідач не застосовував до Позивача дисциплінарні заходи, даючи змогу Позивачу проаналізувати стан своєї роботи та самостійно усунути недоліки виявлені в його роботі.

Наказом від 31.08.2016 № 1205-к ОСОБА_1 знову було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за результатами проведеної перевірки 05.08.2016 року щодо укладення договорів по новозбудованим багатоквартирним житловим будинкам, що знаходяться на території обслуговування ОСОБА_7 В результаті проведеної перевірки було виявлено, що без договору про постачання е/е живиться багатоквартирний будинок за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенівська 10А. За спожиту електричну енергію сплачується по лічильнику, який встановлений в ТП 220, а договір про користування е/е на дану ТП укладено із фізичною особою ОСОБА_8 Договір про користування укладено на підставі тимчасових ТУ на електрифікацію приватного житлового будинку за адресою м. Ірпінь, вул. Тургенівська 10.

Також було виявлено опломбований пломбами товариства завищений автоматичний вимикач номіналом 63А. Були виявлені й інші порушення, що свідчить про відсутність контролю за виконанням комерційних робіт зі сторони заступника начальника ОСОБА_7 ОСОБА_1

29.08.2016 була проведена чергова перевірка роботи ОСОБА_7 районного підрозділу в частині порядку прийняття на прямі розрахунки за електричну енергію балансоутримувачів та власників офісних приміщень і квартир багатоквартирних житлових будинків (перевірки засобів обліку, прийняття їх, як комерційних, та укладання прямих договорів щодо постачання електричної енергії).

Під час перевірки були виявлені численні порушення, зокрема було встановлено, що договір із забудовником багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Ірпінь, вул. Джерельна 2 - ОСОБА_9 № 220069828, яким передбачено електропостачання будівельного майданчику (готувала ОСОБА_10, підписував ОСОБА_1) передбачає розрахунки по загальному лічильнику, встановленому на вводі в РУ 0,4 кВ ЗТП № 927, за мінусом загально будинкових засобів обліку багатоквартирного житлового будинку, що призводить до того, що весь небаланс по внутрішньо будинковим мережам багатоквартирного житлового будинку відноситься до втрат ПАТ «Київобленерго».

Виявлені факти прийняття комерційних засобів обліку з порушенням рішень проектно- технічної документації по багатоквартирним житловим будинкам спричинили віднесення на баланс ПАТ «Київобленерго» втрат електричної енергії, які виникають у внутрішньо будинкових мережах, що потягнуло, відповідно, збільшення обсягу втрат е/е в мережах товариства. Зазначені обставини вказують на неналежну організацію роботи в районному підрозділі та відсутність контролю з боку керівництва РП в частині комерційного напрямку, що в свою чергу є порушенням без поважних причин покладених на Позивача обовязків, покладених на нього трудовим договором.

За результатами перевірки наказом по Товариству № 1525-к від 22.09.2016 було оголошено догани персоналу комерційної дільниці ОСОБА_7, попереджено начальника ОСОБА_7 про необхідність посилити загальний контроль за організацією робіт, а також порушено питання щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У відповідності до вимог чинного законодавства, адміністрація ПАТ «Київобленерго» звернулась до Голови профспілкового комітету ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_11 щодо розгляду питання звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Виборним органом Первинної профспілкової організації Незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго» було проведено три засідання профспілкового комітету з вказаного вище питання, а саме:

11 жовтня 2016 року було проведено засідання профспілкового комітету щодо розгляду подання адміністрації ПАТ «Київобленерго» про звільнення ОСОБА_1, на якому останній був присутній. Після детального обговорення, за результатами голосування, більшістю голосів була надана згода на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника ОСОБА_7 з комерційної роботи;

21 листопада 2016 року було проведено засідання профспілкового комітету щодо розгляду подання адміністрації ПАТ «Київобленерго» про звільнення ОСОБА_1. В звязку із неявкою ОСОБА_1 на засідання, хоча про дату та час проведення засідання він були ознайомлені згідно акту від 18.11.2016 року, керуючись ст. 43 КЗпП України, розгляд подання адміністрації було перенесено на 25.11.2016 року.

25 листопада 2016 року було проведено повторне засідання профспілкового комітету щодо розгляду подання адміністрації ПАТ «Київобленерго» про звільнення ОСОБА_1, на якому останній був відсутній без поважних причин, хоча про дату та час проведення засідання він був ознайомлені згідно акту від 22.11.2016 року. Після детального обговорення, більшістю голосів була надана згода на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника ОСОБА_7 з комерційної роботи.

Після отримання згоди профспілкового комітету, було оформлено наказ № 1991-к від 25.11.2016 про звільнення ОСОБА_1.

З наказом про звільнення Позивач ознайомився в день звільнення, від отримання його копії та трудової книжки відмовився, про що було складено акт від 25.11.2016 року.

З метою дотримання вимог ст. 47 КЗпП України, ОСОБА_1 було направлено лист з проханням прибути за отриманням трудової, а також направлено копію наказу № 1991-к від 25.11.2016 та копію розрахункового листа за листопад 2016 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист.

Як зазначив представник Відповідача, у відповідності до ст. 116 КЗпП України, із ОСОБА_1 у день звільнення було проведено повний розрахунок належних йому до виплати сум.

28.11.2016 ОСОБА_1 прибув до ПАТ «Київобленерго», де його було ознайомлено із наказом про звільнення, вручено його копію, а також видано трудову книжку, про що свідчить його підпис в Журналі обліку трудових книжок.

Крім того, Головним управлінням Держпраці у Київський області в період з 12.01.2017 по 25.01.2017 було здійснено перевірку дотримання законодавства про працю при винесені доган та звільненні Позивача.

Згідно акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю на загальнообовязкове державне соціальне страхування № 26-235/39 ПАТ «Київобленерго» порушень не виявлено.

Представник ПАТ «Київобленерго» просив суд відмовити у задоволенні позову.

01 лютого 2017 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було витребувано у ПАТ «Київобленерго» належним чином завірені копії: матеріалів службової перевірки ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_7 структурного підрозділу, що стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, відповідно до наказу ПАТ «Київобленерго» від 25.11.2016 року за № 1991-к; положення про районний структурний підрозділ ПАТ «Київобленерго»; довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 за 2016 рік; витребувано у первинної профспілкової організації незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго» листи реєстрації учасників профспілкових зборів, що відбулися 11 жовтня 2016 року та 25 листопада 2016 року.

24 березня 2017 року в судовому засіданні до участі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено Первинну профспілкову організацію Незалежної галузевої профспілки енергетиків України публічного акціонерного товариства «Київобленерго».

06 червня 2017 року справу знято з розгляду у звязку із перебуванням судді на лікарняному.

15 вересня 2017 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу.

23 жовтня 2017 року в судовому засіданні із числа учасників процесу було виключено третю особу без самостійних вимог на предмет спору - голову Правління ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_6 у звязку із його смертю, розгляд справи відкладено для надання можливості Позивачу уточнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 15 листопада 2017 року представником Позивача до матеріалів справи було долучено копію листка непрацездатності ОСОБА_1 від 28 листопада 2016 року серії АДА № 849274, згідно якого останній перебував на стаціонарі з 17.11.2016 року по 28.11.2016 року. Судовий розгляд відкладено для надання можливості сторонам підготувати клопотання.

12 січня 2018 року справу знято з розгляду в звязку із перебуванням судді на лікарняному.

12 березня 2018 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

12 квітня 2018 року представник третьої особи подав до канцелярії суду письмові пояснення щодо позову за вх. № 12106, відповідно до яких зазначив, що 18.11.2016 року до Профспілкового комітету Профорганізації надійшло подання від Відповідача № 04/210/8626 від 18.11.16 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст.40КЗпП України як такого, що систематично не виконує покладені на нього обовязки і до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

З дотриманням 15-денного строку, встановленого ч. 2 ст. 43 КЗпП України, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" Профком Профорганізації на засіданні 25.11.2016 року прийняв рішення про надання згоди на звільнення заступника начальника з комерційної роботи ОСОБА_7 районного підрозділу ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40КЗпП України як такого, що систематично не виконує покладені на нього обовязки і до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Про вказане рішення роботодавця повідомлено листом від 25.11.2016 № 67 та надано витяг з протоколу від 25.11.2016 № 43.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації щодо Позивача прийнято з дотриманням права останнього на участь у засіданні Профкому. Однак, незважаючи на повідомлення працівника про дату, час і місце засідання Профкому для розгляду питання про надання згоди на розірвання трудового договору (повідомлення від 18.11.2016, 21.11.2016, 24.11.2016), - останній не скористався своїм правом та не з'явився на засідання Профкому, які відбулися 21 листопада та 25 листопада 2016 року.

Враховуючи неявку Позивача (його представника) на засідання виборного органу первинної профспілкової організації 21 листопада 2016 року - розгляд питання про надання згод на розірвання трудового договору між ним та роботодавцем перенесено на 25 листопада 2016 року.

Враховуючи повторну неявку Позивача (його представника) на засідання виборного органу первинної профспілкової організації 25 листопада 2016 року - розгляд питання про падання згоди на розірвання трудового договору між ним та роботодавцем відбувся за відсутності працівника у відповідності до ч. 3 ст. 43 КЗпП України, ч. 2 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Як зазначила третя особа, рішення виборного органу первинної профспілкової організації щодо Позивача прийнято обґрунтовано на підставі колегіального обговорення (23 голоси - «за», 1 голос «проти») наданої роботодавцем інформації щодо систематичного невиконання ОСОБА_1 покладених на нього обов'язків.

Розглядаючи вищезазначене подання, Профком Профорганізації не знайшов підстав для належного обґрунтування відмови Роботодавцю щодо розірвання за ініціативою останнього трудового договору ОСОБА_1, враховуючи надані роботодавцем та неоскаржені працівником копії наказів щодо Позивача від 31.08.2016 № 1205-к, від 22.09.2016 № 1525-к; особисті пояснення працівника надані на засіданні Профкому від 11.10.2016, в яких він не зміг спростувати систематичність невиконання трудових обов'язків; позицію Позивача щодо ігнорування засідань виборного органу первинної профспілкової організації, які збиралися 21.11.2016 та 25.11.2016 для розгляду питання про розірвання трудового договору між ним та роботодавцем.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, враховуючи його необґрунтованість.

12 квітня 2018 року справу знято з розгляду у звязку із перебуванням судді на лікарняному.

Враховуючи наданий Позивачем листок непрацездатності, в судовому засіданні представник приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі ПрАТ «Київобленерго») подав відзив на позовну заяву зазначивши наступне.

Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів товариства від 30 травня 2017 року ПАТ «Київобленерго» було змінено тип акціонерного товариства на ПрАТ «Київобленерго».

06 червня 2017 року внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни найменування/типу товариства на Приватне акціонерне товариство.

ОСОБА_1 було оскаржено накази відповідача від 31.08.2016 № 1205-к та п. 2 наказу від 22.09.2016 № 1525-к.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2017 по справі № 369/11521/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.12.2017, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Вищезазначені судові рішення підтверджують законність наказів Відповідача та допущення ОСОБА_1 систематичного не виконання покладених на нього посадових обовязків.

Також, представником Відповідача зазначено, що ПАТ «Київобленерго» не було ознайомлено із листком непрацездатності Позивача, останній надав інформацію про хворобу у період з 17.11.2016 по 28.11.2016 майже через 1 рік - 17.10.2017.

На думку представника ПрАТ «Київобленерго», ці обставини не можуть бути підставою для визнання наказу про звільнення ОСОБА_1 від 25.11.2016 № 1991-к неправомірним, оскільки відсутність інформації про тимчасову непрацездатність Позивача та його фактична присутність на роботі в цей день, що підтверджується актом від 25.11.2016, дозволяють зробити висновок про те, що листок непрацездатності про хворобу ОСОБА_1 в період з 17.11.2017 по 28.11.2017 зявився значно пізніше його звільнення або був ним навмисно прихований для спроби в подальшому оспорити його звільнення.

До відзиву на позовну заяву представником Відповідача надані документи, що за його твердженням вказують на перебування ОСОБА_1 в зазначені у листі непрацездатності дати на робочому місці, зокрема: акт про озвучення ОСОБА_1 розпорядження № 132 від 22.11.2016 в кабінеті начальника ОСОБА_7, куди запрошено було Позивача з робочого місця в ОСОБА_7 від 22.11.2016; акт про запрошення ОСОБА_1 на засідання профкому на 25.11.2016 в кабінеті начальника ОСОБА_7, куди запрошено було Позивача з робочого місця в ОСОБА_7 від 22.11.2016; акт про надання для ознайомлення відповіді ПАТ «Київобленерго» на заяву позивача від 23.11.2016 в кабінеті начальника ОСОБА_7, куди запрошено було Позивача з робочого місця в ОСОБА_7 від 24.11.2016; протокол № 43 від 25.11.2016 засідання профспілкового комітету щодо розгляду подання адміністрації ПАТ «Київобленерго» про звільнення ОСОБА_1, на якому останній був відсутній без поважних причин, хоча про дату та час проведення засідання він був ознайомлений згідно акта від 22.11.2016 року, в тексті якого чітко зафіксовані свідчення члена профкому ОСОБА_12, робоче місце якої в ОСОБА_7, що вона «сьогодні бачила ОСОБА_1 на робочому місці та він повідомив, що на засідання профкому не приїде»; акт про надання для ознайомлення копії наказу про звільнення №1991-к від 25.11.2016 ПАТ «Київобленерго» Позивачу на робочому місці в ОСОБА_7 від 25.11.2016, згідно якого зафіксовано, що усно ОСОБА_1 підтвердив, що станом на 25.11.2016 не перебуває на лікарняному; акт про надання для копії наказу про звільнення №1991-к від 25.11.2016 на прохідній ПАТ «Київобленерго» м. Київ, вул. Стеценка, 1а від 28.11.2016; копія табелю обліку робочого часу, який підтверджує перебування Позивача на робочому місці у вказаний період.

Представник Відповідача зазначив, у ПАТ «Київобленерго» була інформація та докази перебування Позивача на робочому місці, а відтак інформація про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 зявилась у них лише після судових процесів майже через 1 рік, що не може свідчити про порушення товариством вимог чинного законодавства в момент прийняття рішень, які оспорюються.

На підтвердження власної правової позиції, представник ПрАТ «Київобленерго» надав копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 у справі № 823/495/17, як аналогічну, на його думку, до даної справи.

Просив повністю відмовити у задоволенні позовної заяви.

15 травня 2018 року у судовому засіданні будо оголошено перерву у звязку із закінченням робочого часу.

В подальшому представником ПрАТ «Київобленерго» до матеріалів справи були долучені додаткові пояснення по справі, відповідно до яких останній зазначив, що враховуючи вказівки наказу Державного комітету статистки України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (Форми № П-І, П-2, П-3, П-4, П-5, П-6, П-7)» та позицію листа Держкомстатистики України від 19.03.2010 № 17/1-25/ж-61/10-59, оспорюваний наказ від 25.11.2016 № 1991-к містить всі обовязкові реквізити, встановлені Національним стандартом України, а аргументація Позивача щодо його неналежного оформлення є необґрунтованою.

Також до додаткових пояснень по справі були долучені додаткові докази перебування Позивача на робочому місці у період з 18.11.2016 по 25.11.2016, а саме: письмову заяву ОСОБА_1 від 23.11.2016 вх. № 11185 про недопуск його на щоденний селектор в ОСОБА_7 районному підрозділі о 7.45 год. 23.11.2016; письмову заяву Позивача від 23.11.2016 вх. № 11183 про облаштування робочого місця в ОСОБА_7 районному підрозділі 23.11.2016 та письмову заяву Позивача від 23.11.2016 вх. № 11180 про надання документів, що стосуються його звільнення.

13 червня 2018 року в судовому засіданні було оголошено перерву у звязку із клопотанням представника Позивача.

20 червня 2018 року на підставі ухвали суду було зупинено провадження у справі до вирішення по суті клопотання про відвід головуючому судді.

20 серпня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду за № 226 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 369/11402/16-ц (провадження № 2/369/252/18) у звязку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення про відсторонення судді Усатова Д.Д. від здійснення правосуддя від 11.07.2018 за № 2247/3дп/15-18.

25 вересня 2018 року в судовому засіданні було оголошено перерву для виклику свідків.

22 жовтня 2018 року в судовому засіданні було оголошено перерву у звязку із розглядом судом іншої справи.

07 листопада 2018 року представник ПрАТ «Київобленерго» подав до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області додаткові пояснення за вх. № 39315, аналогічні за змістом до попередніх, закцентувавши увагу суду на інформацію з судових рішень по справах № 823/495/17(Київський апеляційний адміністративний суд) та № 344/1328/14-ц (Верховний Суд).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_11, які вказали на законність звільнення ОСОБА_1 та фактичне його перебування на робочому місці в дні, які зазначені у листі непрацездатності.

В судовому засіданні представник Позивача просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Відповідача та третьої особи просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом № 248-к від 09 березня 2004 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Відкритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» інспектором групи контролю за виконанням договірних умов юридичними особами із 09 березня 2014 року.

Наказом директора з персоналу Закритого акціонерного товариства «А.Е.С. Київобленерго» № 2054к від 12 червня 2008 року Позивач був переведений на посаду заступника начальника з комерційної роботи ОСОБА_7

З посадовою інструкцією заступника начальника РП з комерційної роботи Позивач був ознайомлений 30 січня 2015 року під особистий підпис.

У відповідності з посадовою інструкцією обовязками Позивача є координація та контроль за комерційною дільницею роботи районного підрозділу.

Наказом від 10.08.2016 № 1081-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ОСОБА_7 районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності працівника комерційної дільниці та зобовязано ОСОБА_1 звернути увагу на недостатній контроль за дотриманням вимог ПУЕ, ПКЕЕ та нормативних документів під час допуску нових електроустановок та на своєчасний розрахунок повного обєму корисного відпуску електричної енергії споживачам: провести у відповідність до вимог ПКЕЕ та ПКЕЕН, правил приєднання електроустановок до електричних мереж, договори про постачання/користування електричної енергії по обєкту м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе, 12 та 18.

Наказом від 31.08.2016 № 1205-к ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за результатами проведеної перевірки 05.08.2016 щодо укладення договорів по новозбудованим багатоквартирним житловим будинкам, що знаходяться на території обслуговування ОСОБА_7 В результаті проведеної перевірки було виявлено, що без договору про постачання е/е живиться багатоквартирний будинок за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенівська 10А. За спожиту електричну енергію сплачується по лічильнику, який встановлений в ТП 220, а договір про користування е/е на дану ТП укладено із фізичною особою ОСОБА_8 Договір про користування укладено на підставі тимчасових ТУ на електрифікацію приватного житлового будинку за адресою м. Ірпінь, вул. Тургенівська 10. Також було виявлено опломбований пломбами товариства завищений автоматичний вимикач номіналом 63А. Були виявлені й інші порушення, що свідчить про відсутність контролю за виконанням комерційних робіт зі сторони заступника начальника ОСОБА_7 ОСОБА_1.

29.08.2016 була проведена чергова перевірка роботи ОСОБА_7 районного підрозділу в частині порядку прийняття на прямі розрахунки за електричну енергію балансоутримувачів та власників офісних приміщень і квартир багатоквартирних житлових будинків (перевірки засобів обліку, прийняття їх, як комерційних, та укладання прямих договорів щодо постачання електричної енергії).

Під час перевірки були виявлені численні порушення, зокрема було встановлено, що договір із забудовником багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Ірпінь, вул. Джерельна 2 - ОСОБА_9 № 220069828, яким передбачено електропостачання будівельного майданчику (готувала ОСОБА_10, підписував ОСОБА_1) передбачає розрахунки по загальному лічильнику, встановленому на вводі в РУ 0,4 кВ ЗТП № 927, за мінусом загально будинкових засобів обліку багатоквартирного житлового будинку, що призводить до того, що весь небаланс по внутрішньо будинковим мережам багатоквартирного житлового будинку відноситься до втрат ПАТ «Київобленерго».

Виявлені факти прийняття комерційних засобів обліку з порушенням рішень проектно- технічної документації по багатоквартирним житловим будинкам спричинили віднесення на баланс ПАТ «Київобленерго» втрат електричної енергії, які виникають у внутрішньо будинкових мережах, що потягнуло, відповідно, збільшення обсягу втрат е/е в мережах товариства. Зазначені обставини вказують на неналежну організацію роботи в районному підрозділі та відсутність контролю з боку керівництва РП в частині комерційного напрямку.

За результатами перевірки наказом по товариству № 1525-к від 22.09.2016 було оголошено догани персоналу комерційної дільниці ОСОБА_7, попереджено начальника ОСОБА_7 про необхідність посилити загальний контроль за організацією робіт, а також порушено питання щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Правомірність вищеозначеного наказу від 31.08.2016 № 1205-к була перевірена в судових засіданні при розгляді цивільної справи № 369/11521/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київобленерго» про визнання незаконними та скасування наказів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2017 по справі № 369/11521/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.12.2017, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Так, судом апеляційної інстанції зазначено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувалися посадові обовязки, що призвело до покладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а п. 2 наказу № 1525-к від 22.09.2016 до Позивача не застосовувалися будь-які стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи преюдиційні для даної справи вищезазначені судові рішення суд позбавлений можливості стверджувати про відсутність факту невиконання ОСОБА_1 свої посадових обовязків.

Проте, ст. 5-1 КЗпП України передбачені гарантії забезпечення права громадян на працю, однією з яких є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

В порядку ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

18.11.2016 до Первинної профспілкової організації Незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго» надійшло подання від ПАТ «Київобленерго» за № 04/210/8626 від 18.11.2016 щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст.40КЗпП України як такого, що систематично не виконує покладені на нього обовязки і до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

21.11.2016 було проведено засіданні профспілкового комітету щодо розгляду подання ПАТ «Київобленерго» про звільнення ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У звязку із неявкою Позивача на засідання Первинної профспілкової організації Незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго» розгляд подання Відповідача було перенесено на 25.11.2016.

25.11.2016 Первинна профспілкова організація Незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго» на засіданні прийняла рішення про надання згоди на звільнення заступника начальника з комерційної роботи ОСОБА_7 районного підрозділу ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40КЗпП України як такого, що систематично не виконує покладені на нього обовязки і до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації щодо Позивача прийнято на підставі колегіального обговорення (23 голоси - «за», 1 голос «проти») наданої роботодавцем інформації щодо систематичного невиконання ОСОБА_1 покладених на нього обов'язків.

Проте, як вбачається із копії листка непрацездатності ОСОБА_1 від 28 листопада 2016 року серії АДА № 849274 та копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10061/10119, останній перебував з 17.11.2016 по 28.11.2016 на лікуванні в ОСОБА_7 центральній міській лікарні.

За умовами ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звiльнення працiвника з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу в перiод його тимчасової непрацездатностi (крiм звiльнення за пунктом 5 цiєї статтi), а також у перiод перебування працiвника у вiдпустцi. Це правило не поширюється на випадок повної лiквiдацiї пiдприємства, установи, органiзацiї.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено про те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові.

Враховуючи, що звільнення Позивача відбулось на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, тобто з ініціативи роботодавця, під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, то враховуючи приписи ч. 3 ст. 40 КЗпП України таке звільнення є незаконним.

Суд не приймає до уваги твердження представників Відповідача, про неможливість задоволення позовних вимог у звязку з тим, що ОСОБА_1 при поданні позовної заяви до суду як вказував як підставу позову звільнення під час непрацездатності, оскільки саме така підстава для поновлення на роботі була заявлена останнім в усному порядку під час судового розгляду. Крім того, суд при розгляді справ про поновлення на роботі зобовязаний повністю перевірити обґрунтованість підстав для звільнення та відповідність процедури звільнення трудовому законодавству з метою недопущення порушення прав на працю.

Крім того, подані представниками Відповідача документи на підтвердження перебування Позивача на робочому місці у день звільнення та покази свідків спростовуються копією листка непрацездатності ОСОБА_1 від 28 листопада 2016 року серії АДА № 849274 та копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10061/10119.

Доводи Відповідача про дотриманням норм законодавства при звільненні у зв'язку не повідомленням позивачем про перебування на лікарняному та не наданням листків непрацездатності, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем надані листки непрацездатності в період звільнення, відповідачем доказів недійсності цих листків не надано, а факт ненадання їх роботодавцеві після звільнення не свідчить про законність проведеного звільнення, так як діє пряма заборона на звільнення в період тимчасової непрацездатності (крім випадку повної ліквідації) без жодних інших виключень чи застережень. Таким чином звільнення в період тимчасової непрацездатності є незаконним і права працівника підлягають захисту та поновленню.

Суд не приймає до уваги надані представниками Відповідача копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 823/495/17 від 12.10.2017, оскільки згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду у справі № 344/1328/14-ц від 26.09.2018 містить обставини, які не є аналогічними до даної справи, зокрема працівник був визнаний непрацездатним вже після завершення робочого дня, з якого його звільнили, а тому висновки, викладені в постанові від 26.09.2018 не можуть застосовуватися до даної справи.

Щодо інших заперечень Відповідача та третьої особи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобовязує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про поновлення Позивача на посаді на посаді заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» з 26 листопада 2016 року.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 від 14.03.2017 № 260, вбачається, що у вересні 2016 року заробітна плата Позивача становила 6 204,86 грн., у жовтні 2016 року 8 398,70 грн.. Кількість робочих днів у вересні та жовтні 2016 року становить 43 дні.

Таким чином, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньоденний заробіток позивача становить 339,60 грн. та розраховується наступним чином: 6 204,86 грн.+ 8 398,70 грн./43 робочих днів = 339,60 грн.

З огляду на викладене, середній заробіток за час вимушеного прогулу Позивача за період з 25.11.2016 20.11.2018 становить 167 083,29 грн. (339,60 грн.* 492 робочі дні = 167 083,29 грн.)

В той же час, суд не приймає наданий представником Позивача розрахунок розміру заробітної плати, оскільки він не ґрунтується на вимогах Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Оскільки розгляд справи неодноразово відкладався/переносився у зв'язку з підстав, незалежних від Позивача та не з його вини, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу

Згідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує на користь держави з ПрАТ «Київобленерго» судові витрати у розмірі 2 773,20 грн. (за задоволені дві немайнові вимоги 1102,40 грн. (станом на день подання позовної заяви) та 1 відсоток від задоволених майнових вимог у розмірі 1670, 80 грн.)

На підставі ст. ст. 5-1, ч. 3 ст. 40, ст. 235 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 3, 15,16 Цивільного кодексу України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів", керуючись ст. ст. 12,13, 76-82, 141, 259, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Первинна профспілкова організація Незалежної галузевої профспілки енергетиків України публічного акціонерного товариства «Київобленерго», про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі т стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ публічного акціонерного товариства «Київобленерго» від 25 листопада 2016 року № 1991-к про звільнення 25 листопада 2016 року з посади заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» ОСОБА_1 у звязку із систематичним невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором відповідно до пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з комерційної роботи комерційної дільниці ОСОБА_7 районного підрозділу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» з 26 листопада 2016 року.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2016 року по 20 листопада 2018 року у розмірі 167 083 (сто шістдесят сім тисяч вісімдесят три) грн. 20 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б) на користь держави судовий збір у розмірі 2 773 (дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. 20 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах сплати суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст рішення суду складено 04 грудня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.