Справа № 520/1617/18
Провадження № 2/520/3807/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченко В.О.,

при секретарі - Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Юсіб Огли до ОСОБА_2 Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» про зняття арешту з майна, -, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 року ОСОБА_1 Юсіб Огли звернувся до суду з позовом про скасування арешту з майна, після уточнення якого просить скасувати арешт зі всьго майна та вилучити з реєстру нерухомого майна запис № 13686716, який внесений на підставі постанови Київського ВДВС ОМУЮ від 14.03.2016 року ВП №48314183 про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 Юсіб огли.

Представник позивача ОСОБА_1 Юсібб Огли, адвокат ОСОБА_3, діючий за ордером, надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, однак представником 16.04.2018 року було надано до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_2 Київський ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області позовні вимоги не визнає, оскільки вимога про зняття арешту з майна у спосіб заявлений позивачем є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача ПАТ "УкрСиббанк" до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1, 3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Таким чином сторони мають можливість у загальнодоступному реєстрі на сайті суду дізнатись про стан розгляду справи та дати судових засідань.

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб'єктивний характер.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено наступне:

В провадженні Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП №48314183, з виконання виконавчого листа № 520/2716/14-ц який видано 27.08.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 Юсіб Огли на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості у розмірі 980349,87 грн.

23.12.2015 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на належне боржнику майно, що випливає з наданих позивачем пояснень та аналізу постанови Київського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №48314183 від 14.03.2016 року).

Факт виконання такої постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та реєстрації відповідного обтяження підтверджується копіями долучених до матеріалів справи Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (р.№ обтяження: 13686716).

Відповідно до постанови Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП №48314183 від 14.06.2016 року), виконавчий лист № 520/2716/14-ц від 27.08.2014 року було повернуто стягувачеві з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження».

В супереч вимогам Закону вище зазначена постанова про стягнення виконавчого збору не була виділена в окреме виконавче провадження. На даний час згідно до відзиву у Відділі у відношенні позивача відсутні відкриті виконавчі провадження.

Зважаючи, що строк предявлення виконавчого документу даної категорії (постанови про стягнення виконавчого збору) відповідно до ст. 22 вище зазначеного закону складає один рік, який відповідно пропущено, тобто виконавчий документ, а саме постанова про стягнення виконавчого збору не підлягає виконанню.

Відповідно до довідки ПАТ «УкрСиббанк» (№31-4-1-05 від 26.02.2016 року) заборгованість ОСОБА_1 Юсіб Огли за основним зобовязанням погашено у повному обсязі.

Зі змісту статті 40 ЗУ «про виконавче провадження» в редакції станом на 02.06.2016 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна .

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу викладених норми вбачається, що державною виконавчою службою не вжито дій направлених вжиття заходів щодо стягнення виконавчого збору та на забезпечення реальної можливості щодо його сплати та скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення майнових прав позивача.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, виходячи з засад диспозитивності, згідно яких суди розглядають цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог та на підставі наданих ними доказів, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення лише в частині скасування арешту з усього належного ОСОБА_1 Юсіб Огли майна.

При цьому суд зазначає про те, що вимоги в частині вилучення з відповідних реєстрів внесених на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Київського ВДВС ОМУЮ (ВП №48314183 від 14.03.2016 року) запису предявленого позивачем до неналежних відповідачів, оскільки вони не наділені повноваженнями з внесення та виключення відповідних відомостей з державного реєстру. Разом з тим з матеріалів справи не вбачається спору між будь-якими сторонами, щодо вилучення з відповідних реєстрів зазначених записів, а тому, зважаючи на те, що суд не є органом, на який покладено безпосередні повноваження з внесення та виключення відповідних відомостей з державних реєстрів, та на те, що відповідно до наданих розяснень, суди у своїй діяльності не можуть підміняти інші державні органи та установи, зазначені вимоги позову вбачаються необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

З викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 4,12,13,81,141,258,259, 263-257,268 ЦПК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 37, 39, 40 Закону України Про виконавче провадження, ст. 41 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 Юсіб Огли до ОСОБА_2 Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та ПАТ «УкрСиббанк» про зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Звільнити все належне ОСОБА_1 Юсіб Огли (РНОКПП: НОМЕР_1) майно з-під арешту, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, яка постановлена Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.03.2016 року, ВП №48314183.

В задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одесса апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луняченко В. О.