Справа № 610/3377/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі :

Головуючого - судді Усенко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Бартєнєвої Ю.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу №610/3377/18 (2/610/1357/2018) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Костопільського району Рівненської області, Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Костопільського району Рівненської області, Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, в якому просить визнати дійсним Договір купівлі - продажу №Н0-00219, укладений 27.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Харків», а саме договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31, укладений між ОСОБА_3 як покупцем, та ОСОБА_4 як продавцем. Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, який розташований в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Івана тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31, що залишився після смерті мого сина ОСОБА_3, померлого 15.01.2017 року в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, а саме на: житловий будинок (літ. А-1) 1930 року побудови; погріб (літ. Б) 1965 року побудови; сарай-літню кухню (літ. В) 1968 року побудови; паркан №1, 1984року побудови; ворота №2, 1984 року побудови; убиральню №3, 1999 року побудови; літній душ №4, 1999 року побудови.

В обгрунтування позову посилався на те, що він є батьком ОСОБА_3.

15.01.2017 року його син, ОСОБА_3, помер.

На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав один в житловому будинку, який розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31.

Вказаний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами ОСОБА_3 придбав у громадянина ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу №Н0-00219, укладеним 27.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Харків», та зареєстрованим Балаклійським БТІ в реєстрову книгу №12 за реєстровим №716 від 22.06.2000 року.

Відповідно до технічного паспорта домоволодіння, складеного 01.09.2017 року Балаклійським БТІ, воно складається з житлового будинку (літ. А-1) 1930 року побудови; погребу (літ. Б) 1965 року побудови; сараю-літньої кухні (літ. В) 1968 року побудови; паркану №1, 1984року побудови; воріт №2, 1984 року побудови; убиральні №3, 1999 року побудови; літнього душу №4, 1999 року побудови.

Тобто, ніяких інших будівель, крім придбаних сином ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, в домоволодінні на цей час не має.

Актом обстеження від 29.05.2018 року, складеним депутатом Савинської селищної ради ОСОБА_5 за участі свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3І дійсно проживав в придбаному спірному домоволодінні до часу своєї смерті. При цьому користувався земельною ділянкою, вів домашнє господарство, підтримував будинок та господарські будівлі в належному стані до дня смерті 15.01.2017 року.

На випадок смерті його син ОСОБА_3 заповіт не залишив, тому у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 17.05.2017 року він, як батько померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_8 з заявою, в якій повідомив про те, що приймаю спадкове майно після смерті сина ОСОБА_3, і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47743474 від 17.05.2017 року.

Тому він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який має право на отримання у власність всього майна, яке належало моєму синові ОСОБА_3 на день його смерті і на всі ті майнові права, на які він за законом мав право.

В березні 2018 року він звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_8 з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті сина ОСОБА_3, а саме оформлення за ним вказаного вище житлового будинку, розташованого в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31.

Але нотаріус оформити за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина на спірний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не відповідає вимогам закону та є недійсним. Тому нотаріус не визнала право власності його сина на житловий будинок, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2018 року вих. №346/02-31.

Відсутність документу, що підтверджує право власності на житловий будинок, позбавляє позивача можливості оформити належним чином право на спадщину та подальше розпорядження спадковим майном.

Позивач в судове засідання не з»явився, від його представника надійшла до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі до суду не з"явились, але надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, позов визнали.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, доводиться батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ЯТ №029570, виданим 04.07.1949 року Савинською сільською радою Савинського району Харківської області. (а.с.16)

15.01.2017 року син позивача, ОСОБА_3, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №575391, виданим 17.01.2017 року Виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області. (а.с.17)

На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав один в житловому будинку, який розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31, що підтверджується записами в Домовій книзі будинковолодіння. (а.с.20-26)

Вказаний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами ОСОБА_3 придбав у громадянина ОСОБА_4 за Договором купівлі-продажу №Н0-00219, укладеним 27.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Харків», та зареєстрованим Балаклійським БТІ в реєстрову книгу №12 за реєстровим №716 від 22.06.2000 року. (а.с.9)

Право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами підтверджується також копією довідки для нотаріуса з Балаклійського БТІ вих. №526 від 11.09.2017 року. (а.с.33)

Відповідно до технічного паспорта домоволодіння, складеного 01.09.2017 року Балаклійським БТІ, воно складається з житлового будинку (літ. А-1) 1930 року побудови; погребу (літ. Б) 1965 року побудови; сараю-літньої кухні (літ. В) 1968 року побудови; паркану №1, 1984року побудови; воріт №2, 1984 року побудови; убиральні №3, 1999 року побудови; літнього душу №4, 1999 року побудови. (а.с.4-8)

Відповідно до довідки вих. №281 від 24.05.2018 року з Виконавчого комітету Савинської селищної ради, в теперішній час вул.. Жовтнева перейменована на вул.. ОСОБА_9, тому адреса будинку на цей час вул.. Івана Тихого, №31. (а.с.32)

Актом обстеження від 29.05.2018 року, складеним депутатом Савинської селищної ради ОСОБА_5 за участі свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3І дійсно проживав в придбаному спірному домоволодінні до часу своєї смерті. При цьому користувався земельною ділянкою, вів домашнє господарство, підтримував будинок та господарські будівлі в належному стані до дня смерті 15.01.2017 року. (а.с.30)

На випадок смерті мій син ОСОБА_3 заповіт не залишив, тому у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 17.05.2017 року позивач, як батько померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_8 з заявою, в якій повідомив про те, що приймає спадкове майно після смерті сина ОСОБА_3, і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47743474 від 17.05.2017 року. (а.с.19)

В березні 2018 року позивач звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_8 з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті сина ОСОБА_3, а саме оформлення за мною вказаного вище житлового будинку, розташованого в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31.

Але нотаріус оформити за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина на спірний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не відповідає вимогам закону та є недійсним. Тому нотаріус не визнала право власності мого сина на житловий будинок, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2018 року вих. №346/02-31. (а.с.31)

З цієї причини позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з позовом від 06.06.2018 року, де відповідачем був вказаний продавець будинку, а саме громадянин ОСОБА_4 та Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області.

Однак, ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.10.2018 року було відмовлено у відкритті провадження у справі в звязку з тим, що до суду надійшла відповідь Костопільського районного сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області від 28.08.2018 року, з якої вбачалось, що відповідач ОСОБА_4 за місцем реєстрації помер і знятий з реєстрації 01.10.2001 року.

Крім того, до суду надійшла копія актового запису №29 від 03.09.2001 року про смерть ОСОБА_4 03.09.2001 року в с. Головин Костопільського району Рівненської області. (а.с.27,29)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Тому, з метою визначення правонаступників померлого відповідача за попереднім позовом ОСОБА_4, а значить його спадкоємців, він звернувся до Державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53977110 від 07.11.2018 року, ніхто зі спадкоємців не звертався з заявами про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, і тому інформація за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі відсутня. (а.с.28)

Враховуючи положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Тому належними відповідачами за данним позовом в теперішній час є територіальні громади за місцем смерті продавця та покупця спірного будинку, а саме: за місцем смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 сільська рада Костопільського району Рівненської області, і за місцем смерті мого сина Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог частини 2 статті 227 ЦК УРСР (1963 року), вказаний вище Договір купівлі-продажу будинку 14.01.2003 року був зареєстрований у Балаклійському бюро технічної інвентаризації.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року №3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).

Аналогічна норма збереглася і в діючому на цей час Цивільному Кодексі України 2004 року, а саме ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Реєстрація Балаклійським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 права власності на спірний будинок на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.04.2000 року Універсальною товарною біржею «Харків», а не нотаріусом, станом на час його реєстрації в БТІ (22.06.2000 року) не суперечило чинному законодавству.

Інструкція «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб», затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підстави для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, на теперішній час, тобто на момент звернення до суду, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) майна.

Оскільки покупець, тобто ОСОБА_3, повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатив за придбане майно 3000 гривень, вселився в придбаний будинок, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, то ОСОБА_3 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, набув право власності на спірне домоволодіння і правомірно володів ним до настання смерті.

З огляду на зазначені обставини вважаю, що на цей час наявні передбачені законом підстави для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, оскільки до часу смерті сина ОСОБА_3 продавець ОСОБА_4 не врегулював з ним дане питання в добровільному порядку, фактично ухилившись від нотаріального оформлення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Викладене вище дає підстави вважати, що спірний житловий будинок може бути предметом спадкування, і визнання за мною права власності на нього в порядку спадкування за законом, не порушуватиме права інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із змісту ч. 5 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у правах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обгрунтовані та є такими, що відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі - продажу №Н0-00219, укладений 27.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Харків», а саме договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Івана Тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31, укладений між ОСОБА_3 як покупцем, та ОСОБА_4 як продавцем.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, який розташований в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Івана тихого (колишня назва вулиці «Жовтнева»), №31, що залишився після смерті сина ОСОБА_3, померлого 15.01.2017 року в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, а саме на:

?житловий будинок (літ. А-1) 1930 року побудови;

?погріб (літ. Б) 1965 року побудови;

?сарай-літню кухню (літ. В) 1968 року побудови;

?паркан №1, 1984року побудови;

?ворота №2, 1984 року побудови;

?убиральню №3, 1999 року побудови;

?літній душ №4, 1999 року побудови.

?

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 64270, НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

Відповідачі ОСОБА_2 сільська рада Костопільського району Рівненської області, розташована в смт. Головин, Костопільського району Рівненської області, вул.. Островського, 1, пошт. індекс 35041, .

Савинська селищна рада Балаклійського району Харківської області, розташована в смт. Савинці, Балаклійського району Харківської області, вул.. Соборна, №49, .

Суддя