Справа № 365/134/18
Номер провадження: 2/365/151/18
06.06.2018 року смт. Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі :
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
за участю секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державного акту та визнання права власності на земельну ділянку,-
В С Т А Н О В И В:
Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯК № 257379 та визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявились. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, судові повістки направлялись відповідачці за місцем реєстрації її проживання, також відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачка про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та заперечень проти позову до суду не направила.
Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не зявилась в судове засідання без поважних причин та представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 в порядку спадкування набули право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку (домоволодіння) по провул. Шевченка № 3 в с. Усівка Згурівського району Київської області, частки у праві власності сторін є рівними та становлять по ? частині, що встановлено з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.6-8), копії довідки-характеристики про технічну характеристику житлового будинку (а.с.15), копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.9,11), витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12,13).
На підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 13.02.2017 року, яке набрало законної сили 28.03.2017 року, за позивачем визнано право власності на житлового будинку (домоволодіння) по провул. Шевченка № 3 в с. Усівка Згурівського району Київської області. На даний він є єдиним власником вказаного майна. Право власності позивача на житловий будинок пройшло державну реєстрацію, що встановлено з копії рішення суду (а.с.20), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с.16).
Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільноправових угод.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В силу ч. 1 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакція, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом...
Згідно ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.
В силу ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Враховуючи набуття позивачем права власності на житловий будинок до нього перейшло право власності на ? частину земельної ділянки, на якій розміщений будинок, яка належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2
Оскільки позивач набув право власності на ? частину земельної ділянки, яка належала відповідачці на підставі Державного акту серії ЯК № 257379 на право власності на земельну ділянку, то такий державний акт має бути визнаний судом недійсним та скасований, як такий, що порушує права позивача.
Враховуючи те, що Державним актом серії ЯК № 257379 посвідчувалось також і право власності позивача на 1/2 частину спірної земельної ділянки, а також набуття позивачем у власність іншої ? частини спірної земельної ділянки, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку.
Керуючись ст.ст.116,120,125,126,152,155 ЗК України, ст.ст.328,377,392,393 ЦК України,
ст.ст.2,19,81,141,198,247,263-265,280-284,289,354 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державного акту та визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки ОСОБА_2.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем ОСОБА_1 до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ