Провадження №2/521/1329/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним рішення органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним рішення органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності. Позивач обґрунтовує позов тим, що 20 вересня 1996 року між нею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси зроблено запис за №501.27 березня 2017 року ОСОБА_3, помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис за №3389 (Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 І-ЖД №486610).З часу реєстрації шлюбу позивач як член сімї, дружина ОСОБА_3, постійно проживала і проживає за вищезазначеною адресою, спільно проводила оплату за нараховані комунальні платежі та інші послуги. Лише після смерті чоловіка, позивачу стало відомо, про те, що відповідно до рішення органу приватизації за № 187457 від 22 грудня 2004 року, її чоловік ОСОБА_3, самостійно приватизував на себе спірну квартиру та отримав Свідоцтво про право власності на житло (квартиру) зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-21930 від 22.12.2004 року, за змістом якого він є єдиним власником квартири №107, по вул. Люстдорфська дорога, 13, у м. Одесі, загальною площею 51.1 кв.м. Позивач вважає, що це грубо порушує її право на отримання у власність ? частини квартири, тому що при винесенні рішення про приватизацію (2004 рік) вона користувалась квартирою сумісно зі своїм чоловіком, а значить і повинна була бути учасником приватизації. Крім того, здійснена приватизація стала підставою для позбавлення її права користування квартирою.

24 травня 2018 року позивач надала до канцелярії суду заяву, в якій вказує про те, що її позовні вимоги задоволені відповідачем добровільно, а саме - вони домовились про вирішення питань спадкування майна мирно і нотаріально з подальшим відчуженням нею своєї частки майна, і зазначила, що відмовляюся від своїх позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 206, ч.4 ст.255 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову доДепартаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним рішення органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності.

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним рішення органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі пятнадцяти днів.

Головуючий: