ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є його батьком та згідно рішень суду з нього стягувались аліменти на утримання позивача до досягнення сином повноліття, та на утримання сина, який продовжує навчання. Однак аліменти відповідач не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 02 квітня 1997 року по 13 червня 2016 року в сумі 82 677,42 грн.

Позивач вказує, що відповідачу належить ? частка квартири за адресою: АДРЕСА_1, як частка у спільному майні подружжя, інша ? частка квартири належить позивачеві та його сестрі.

Позивач звертався до відповідача із листом, відповідно до якого просив відповідача продати свою ? частку квартири, а гроші від продажу направити на погашення боргу по аліментах, проте відповідач до поштового відділення не з'явився, лист повернувся як не вручений.

На підставі зазначеного просив перевести на ОСОБА_1, права та обов'язки (право власності) співвласника-боржника ОСОБА_5, на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на цю частину квартири.

Відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки аліменти він сплачував шляхом перерахування коштів грошовими переказами на рахунок стягувачки, однак оскільки пройшло багато часу, підтверджуючі документи в нього не збереглися. Відповідач звертався до відділу ДВС з метою отримання чеків на підтвердження сплати аліментів, однак йому було повідомлено, що матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Крім того відповідач вказує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про наявність заборгованості сплаті аліментів згідно Рішення Фастівського міського суду від 08 квітня 1997 року, оскільки довідка ДВС має суттєві розбіжності, які викликають сумнів у правильності розрахунку суми заборгованості. Щодо твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів на період навчання сина вказав, що про розгляд справи у суді йому не було нічого відомо, жодного повідомлення про виклик до суду чи до державного виконавця він не отримував, у зв'язку з чим не знав, що з нього стягуються аліменти згідно рішень суду від 04.12.2013 та 25.12.2014.

Також відповідач не отримував листа позивача з вимогою продати ? частку у квартирі для погашення боргу, тобто позивачем не були дотримані вимоги ст. 366 ЦК України, тому у позивача не виникло право вимагати переведення на себе прав та обов'язків відповідача на його частку спірної квартири.

Крім того відповідач зазначає, що ? частки квартири є його єдиною власністю, а право на житло гарантоване Конституцією України.

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем не надано доказів оскарження в суді як розміру заборгованості по аліментах, так і рішень суду про стягнення аліментів.

11.08.2017 року провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22.11.2017 по справі призначено оціночно-будівельну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено, однак експертиза проведена не була у зв'язку з невиконанням клопотання експерта.

Ухвалою суду від 19.02.2018 провадження у справі поновлено, вирішено продовжувати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 06.03.2018 представником позивача подана заява про уточнення змісту позову.

Ухвалою суду від 23.03.2018 ухвалою суду забезпечений позов шляхом накладання арешт на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 до набрання законної сили рішення суду.

30.03.2018 представником позивача була позовна заява про зменшення позовних вимог та заява про уточнення позовних вимог.

17.05.2018 представником позивача подана заява про стягнення судового збору та судових витрат.

Ухвалою суду від 06.06.2018 поновлено відповідачу ОСОБА_5 строку для подання відзиву на позовну заяву.

12.06.2018 представником позивача подана відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 09.07.2018 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 25.07.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію позивача та просила позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_1, батьком якого записаний ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києві 23.03.1995 /т.1 а.с.6/.

31 травня 2000 року Фастівським міським судом Київської області виданий виконавчий лист у справі про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів в розмірі ? частин всіх видів його заробітку на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, починаючи з 02.04.1997 та до досягнення дитиною повноліття /т.1 а.с.7/.

28 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Фастівського МРУЮ Київської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повноліттям дитини. Борг по аліментах на день повноліття становить 56662,00 грн. /т.1 а.с.9/.

Згідно довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 24.10.2013 року, заборгованість по аліментам на день повноліття ОСОБА_1 становить 56662,00 грн /т.1 а.с.10/.

04 грудня 2013 року Фастівським міськрайонний судом Київської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_5 аліменти утримання повнолітнього сина ОСОБА_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з 04.11.2013р. до припинення навчання, тобто до 30.06.2014 року /т.1 а.с.11/.

10 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №381/6175/13-ц, виданим за вищевказаним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області /т.1,а.с.13/.

04 серпня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області надана довідка-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, згідно з якої заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.06.2014 становить 6482,59 грн. /т.1 а.с.16/.

25 лютого 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2015 року за виконавчим листом №381/6175/13-ц. Заборгованість складає 6482,59 грн. /т.1 а.с.14/.

25 грудня 2014 року заочним рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області стянуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в зв'язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09 грудня 2014 року до припинення навчання, тобто до 30 червня 2016 року /т.1 а.с.17/.

09 лютого 2015 року на підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист /т.1 а.с.18/.

Відповідно до довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області від 13.06.2016 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 13.06.2016 року становить 19 532,83 грн. /т.1 а.с.19/.

Загальний розмір заборгованості по аліментах за період з 02 квітня 1997 року по 13 червня 2016 року складає 82 677,42 грн.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05 липня 1996 року, ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 (теперішня назва - Соборна) в м.Фастові Київської області /т.1 а.с.25/.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 23.03.2011 року за ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частку у майні подружжя /т.1 а.с.26/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2014 року, після смерті ОСОБА_6, спадкоємцями належної їй ? квартири стали її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 /т.1 а.с.27/.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності ? частка квартира АДРЕСА_1 /т.1 а.с. 28/.

11 квітня 2017 позивач направив відповідачу лист з вимогою, в якій пропонував відповідачу врегулювати питання заборгованості за аліментами шляхом продажу належної йому частки у квартирі, що підтверджується квитанцією від 27.05.2017 та описом вкладення у цінний лист від 27.05.2017 про відправлення /т.1 а.с.20-22/, однак лист повернувся з поштового відділення із зазначенням причини - «за закінченням терміну зберігання» /т.1 а.с.24/.

13 липня 2017 року позивач звернувся ОСОБА_4 з вимогою про викуп у ОСОБА_5 його ? частки у спільному майні, як першочергові покупці /т.1 а.с.23/.

ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що не бажає викупити частку у спільному майні та заперечує проти виділу її внатурі.

Відповідно до статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Аналізуючи вказану норму законодавства України суд дійшов висновку про те, що кредитор може вимагати переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні лише після того, коли останній відмовився виконати вимоги про продаж боржником своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від її придбання.

Пропозицію позивача про продаж належної йому частки жилого будинку відповідач залишив без відповіді та задоволення, таким чином, суд вважає, що останній ухиляється від продажу своєї частки у вказаному жилому будинку.

Інший співвласник ОСОБА_4 не бажає придбати її чи виділити у натурі.

Крім того, у відповідності до технічного паспорту, дана квартира загальною площею 50,8 кв.м. складається з трьох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору та балкону.

Оскільки квартира знаходиться на 5-му поверсі багатоквартирного будинку, та не містить відокремлених приміщень площею 17/100 від загальної площі, провести виділ в натурі 17/50 частки в частці квартири, належної відповідачу не вбачається можливим.

Відповідно до звіту про вартість нерухомого майна, дійсна вартість квартири АДРЕСА_1 для подання до суду станом на 04.07.2018 становить 489 700 грн, вартість ? частки квартири становить 244 580 грн. Сума борга 82 677,42 грн. від ? частки квартири боржника ОСОБА_5 відповідає 17/50 часток, від всієї квартири відповідає 17/100 часток /т.2 а.с.17-29/.

Таким чином, внаслідок переведення на позивача прав та обов'язків співвласника-боржника щодо належної йому частки у майні, сума боргу по аліментах підлягає зменшенню на 82677,42 грн.

Суд відхиляє посилання представника відповідача на той факт, що загальний розмір заборгованості по аліментах не відповідає дійсності, є завищений, оскільки дані у довідці ДВС мають суттєві розбіжності та викликають сумнів у правильності розрахунку, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем вчинялись будь-які активні дії задля врегулювання питання щодо розміру заборгованості (звернення до ДВС або до суду тощо), відповідачем не надано.

Суд також не приймає посилань відповідача на неотримання ним листа позивача з вимогою продати ? частку у квартирі для погашення боргу, з огляду на наступне.

Як зазначалось, лист від 11.04.2017 року з вимогою продажу належної відповідачу частки у квартирі повернувся з поштового відділення із зазначенням причини - «за закінченням терміну зберігання».

Згідно п.99 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою КМ України від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.

Відповідно до п.117 зазначених Правил, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

З урахуванням викладеного вважається, що відповідач фактично відмовився від отримання листа, тобто відмовився і від пропозиції позивача про викуп ? частки у квартирі для погашення боргу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Разом з тим, витрати за проведення державної реєстрації обтяжень в розмірі 90,00 грн. не є судовими витратами в розумінні ст. 141 ЦПК України, оскільки понесені особою для реалізації (використання, виконання) ухвали суду про забезпечення позову, тому не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1157 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1179,17 грн.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку - задовольнити.

Перевести на ОСОБА_1 права та обов'язки співвласника-боржника ОСОБА_5 шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 17/100 часток квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1157 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1179,17 грн.

Повний текст рішення виготовлений 23 серпня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова