Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 711/3277/15-ц

провадження № 61-7882св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Центральний відділ Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року у складі судді Колоди Л. Д. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Пальонного В. С., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на неправомірність рішень та протиправну бездіяльність Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та скасування постанови про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

Скаргу мотивовано тим, що 04 травня 2011 pоку рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 листопада 2011 pоку, частково задоволені його позовні вимоги та стягнуто з кредитної спілки «Капітал» (далі - КС «Капітал») на його користь частину заборгованості у розмірі 59 808,21 грн.

26 липня 2013 року він звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовною заявою про протиправну бездіяльність ЦВ ДВС Черкаського МУЮ щодо невиконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 року у цивільній справі № 2-189/11.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 липня 2014 року визнано неправомірними дії головного державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 16 липня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасовано постанову державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 від 16 липня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою від 24 липня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 pоку.

21 січня 2015 року державним виконавцем прийнято рішення про завершення виконавчого провадження з підстав, визначених пунктами 2, 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 року залишилось не виконане.

Вважає, що належними доказами, які вказують на неправомірність рішень та протиправну бездіяльність службових осіб ЦВ ДВС ЧМУЮ щодо неможливості примусового виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 року (цивільна справа № 2-189/11) є доведені в судових засіданнях факти при розгляді аналогічних позовних вимог, з якими вкладник КС «Капітал» ОСОБА_3, звертався до Придніпровського районного суду міста Черкаси та інших судів щодо невиконання Придніпровським відділом ДВС Черкаського МУЮ рішення названого суду від 01 серпня 2007 року у цивільній справі № 2-2110/07 за позовом ОСОБА_3 до КС «Капітал» про повернення власних грошових коштів.

Зокрема при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 судами встановлено, що несвоєчасність вжитих державним виконавцем правових дій, відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження» дали можливість колишнім службовим особам КС «Капітал» приховати наявні кошти, знявши їх з рахунків банків з подальшим їх викраденням, про що свідчать матеріали кримінальних проваджень.

До цього часу виконавчі листи фактично залишаються невиконаними за відсутності на рахунках КС «Капітал» грошових коштів та майна.

Зазначає, що визнана судами неправомірна бездіяльність ДВС Черкаського МУЮ є очевидною причиною та наслідком, що спричинило фактичну неможливість виконати ДВС 218 судових рішень про стягнення боргу з КС «Капітал» на користь вкладників спілки та інших юридичних осіб боргу, який в загальній сумі складав 4 685 688,00 грн, а також як наслідок неможливість виконати і виконавчий лист № 2-189 щодо стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 59 808,21 грн.

Виходячи з викладеного заявник просив суд: ухвалити судове рішення про те, що неправомірна бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, яка визнана судом першої, апеляційної та касаційної інстанції в період з вересня 2007 року по 07 листопада 2008 року щодо примусового невиконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 серпня 2007 pоку, відповідно до виконавчого листа № 2-2110/07 про стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_3, коштів в сумі 19 398 грн у зв'язку з своєчасним не накладенням арешту на розрахункові рахунки КС «Капітал» в ПАТ КБ «ПриватБанк», в Кредитбанку, на касу КС «Капітал» та інше майно КС «Капітал» є причиною та наслідком неправомірних рішень та протиправної бездіяльності ЦВ ДВС Черкаського МУЮ, яка потягнула за собою неможливість примусово виконати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 року по Ц/С № 2 - 189/11, відповідно до виконавчого листа № 2-189/11, про стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 частини заборгованої суми, що становить 59 808,21 грн.

Скасувати постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 21 січня 2015 року, виконавче провадження № 44142789 неправомірно винесеної державним виконавцем ЦВ ДВС Черкаського МУЮ Фесенко Ю. М.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Фесенко Ю. М. від 21 січня 2015 року про виведення виконавчого провадження № 44142789 з примусового виконання виконавчого листа № 2-189, виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси 11 листопада 2011 року із зведеного виконавчого провадження № 45051303 скасовано. В іншій частині скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 про те, що встановлена судами неправомірна бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, у період з вересня 2007 року по 07 листопада 2008 року щодо виконання виконавчого листа № 2-2110/07 про стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_3, є причиною та наслідком неправомірних рішень та протиправної бездіяльності ЦВ ДВС Черкаського МУЮ, яка спричинила неможливість примусово виконати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2011 року про стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 частини заборгованої суми у 59 808,21 грн, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до статті 383 ЦПК України оскарженню підлягають дії державного виконавця чи посадової особи ДВС, а заявлені вимоги стосуються різних відділів ДВС та виконавчого провадження у справі за позовом іншої особи - ОСОБА_3, а тому задоволенню не підлягають.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з висновками районного суду в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1, апеляційний суд зазначив, що обставини, які просить визнати ОСОБА_1 щодо протиправної бездіяльності ЦВ ДВС Черкаського МУЮ у період з вересня 2007 року до 07 листопада 2008 року вже були встановлені судами у справі за позовом ОСОБА_3, а тому відповідно до положень статті 383 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) до задоволення не підлягають.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року в частині відмови йому у задоволенні скарги, постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити, змінити ухвалу суду або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції Вінницької області.

В іншій частині ухвала Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають встановленим у справі обставинам, суд першої інстанції не сприяв повному та неупередженому розгляду справи, не залучив до участі у справі зацікавлених осіб, не допитав свідків та не сприяв в отриманні доказів на підтвердження заявлених вимог. Апеляційний суд вказаних недоліків не усунув, що свідчить про правовий нігілізм у судах міста Черкаси, а тому просив передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції Вінницької області.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси у цивільній справі № 2-189/11 за позовом ОСОБА_1 до КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за договором пайового внеску в розмірі 59 808,21 грн.

Виконавчий лист щодо стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 59 808,21 грн знаходився на виконанні ЦВ ДВС Черкаського МУЮ та 16 липня 2013 року на підставі постанови був повернутий стягувачу.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 серпня 2014 року, частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії ЦВ ДВС Черкаського МУЮ та визнано неправомірними дії головного державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 16 липня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасовано постанову державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 від 16 липня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу. У задоволенні решти вимог по скарзі відмовлено.

24 липня 2014 року державним виконавцем ЦВ ДВС Черкаського МУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-189, виданого 11 листопада 2011 року Придніпровським районним судом міста Черкаси щодо стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 59 808,21 грн.

Постановою державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ від 31 липня 2014 року, при примусовому виконанні, виконавче провадження № 44142789 з примусового виконання виконавчого листа № 2-189, виданого 11 листопада 2011 року Придніпровським районним судом міста Черкаси щодо стягнення з КС «Капітал» на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 59 808,21 грн було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45051303, яке веде ЦВ ДВС Черкаського МУЮ.

Згідно з постановою державного виконавця ЦВ ДВС Черкаського МУЮ від 21 січня 2015 року, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, виконавче провадження № 44142789 було виведене із зведеного виконавчого провадження № 45051303, яке веде ЦВ ДВС Черкаського МУЮ Черкаської області. Виконавчий лист повернуто стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов'язки.

Заявник фактично просить встановити факт, що бездіяльність Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, яка була встановлена судами у період з вересня 2007 року по 07 листопада 2008 року щодо примусового виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 серпня 2007 pоку про стягнення з КС «Капітал» коштів у сумі 19 398,00 грн на користь ОСОБА_3 є також причиною невиконання рішення Придніпровським районним судом міста Черкаси від 11 листопада 2011 року та виконавчого листа № 2-189 у його справі.

Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав діями чи бездіяльністю державними виконавцями Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ під час виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 01 серпня 2007 pоку про стягнення з КС «Капітал» коштів у сумі 19 398,00 грн на користь ОСОБА_3, а тому суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з підстав передбачених статтею 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом розгляду апеляційним судом та мотивовано ним відхилені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвали суду першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило