Справа № 182/4964/17
Провадження № 2/0182/504/2018
13.12.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.
15.07.2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики на один рік, на підтвердження якого останнім було власноручно написано розписку, за умовами якої він отримав від нього 100 000 грн. та зобовязався їх повернути до 15 липня 2017 року. У вищевказані строки ОСОБА_2 позику в порушення своїх договірних зобовязань йому не повернув. На її прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував та в усній формі відмовився сплатити заборгованість, а в останній час взагалі перестав виходити на звязок. Тому звернувся до суду.
В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд стягнути з відповідача суму боргу.
Відповідач про день та час розгляду справи по суті був неодноразово повідомлений належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повертались без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.14, 17, 18, 43, 44). Тому неодноразово повідомлявся оголошеннями на офіційному веб-порталі Судової влади (а.с.20, 24, 28).
Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.
Як встановлено в судовому засіданні, 15.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики на один рік, на підтвердження якого останнім було власноручно написано розписку, за умовами якої він отримав від позивача по справі 100 000 грн. та зобовязався їх повернути до 15 липня 2017 року (а.с.11). У вищевказані строки ОСОБА_2 позику в порушення своїх договірних зобовязань позивачу по справі не повернув. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував та в усній формі відмовився сплатити заборгованість, а в останній час взагалі перестав виходити на звязок.
В звязку з тим, що відповідачем сума боргу добровільно не сплачена, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідача примусово. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 100 000, 00 грн. та судові витрати на суму 1 000, 00 грн.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_3