Справа № 130/757/17
Провадження № 22-ц/772/1753/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 рокуСправа № 130/757/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Кирилюк Л. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач ПП «Бравіс»

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ПАТ «Вінницяобленерго»

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2018 року в складі судді Верніка В. М., постановлене в м. Жмеринка, повне судове рішення складено 18.06.2018, -

в с т а н о в и в :

05.04.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ПП "Бравіс" та ПАТ "Вінницяобленерго", з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПАТ "Українська залізниця" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелами підвищеної небезпеки.

Обґрунтовуючи позов, зазначила що ІНФОРМАЦІЯ_3 року її чоловік ОСОБА_4 загинув внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що підтверджується відповідним актом форми Н-1 (внаслідок ураження технічним електрострумом). Смертю чоловіка їй спричинено матеріальні та моральні збитки. Право на відшкодування шкоди, завданої смертю чоловіка, вона має на підставі положень пункту 4 частини 1 статті 1200 ЦК України як другий з подружжя, який не працює і здійснює догляд за внучкою померлого: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ? частина середньомісячної заробітної плати покійного становить 2 442, 8 грн., то до досягнення онучкою 14-річного віку просила стягнути солідарно з відповідачів 273 593, 6 грн.. Право на відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує положеннями статті 1168 ЦК України як дружина загиблого. Втрата чоловіка спричинила сильні душевні страждання, переживання, негативні відчуття, змінився ритм життя, ускладнилось вирішення побутових проблем, погіршився її стан здоров'я. Моральну шкоду позивач оцінила в розмірі 500 000 грн.

Стверджуючи, що відповідальність повинна бути солідарною, оскільки завдана кількома джерелами підвищеної небезпеки, просила стягнути солідарно з ПП "Бравіс" та ПАТ "Вінницяобленерго" на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелами підвищеної небезпеки 273 593,60 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелами підвищеної небезпеки 500 000 грн та понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 7 500 грн та витрат на надання правової допомоги в сумі 27 000 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.06.2018 року позов задоволено частково та ухвалено:

- стягнути солідарно з Приватного підприємства "Бравіс" та Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень,

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення на її користь солідарно з Приватного підприємства "Бравіс" та Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" матеріальної шкоди в розмірі 273 593 гривні 60 копійок та моральної шкоди в розмірі 380 000 гривень - відмовити,

- стягнути на користь ОСОБА_3 з Приватного підприємства "Бравіс" та Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в рівних частках з кожного по 861 гривні 62 копійки судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що факт настання нещасного випадку, наслідком якого стала смерть ОСОБА_4, а також вина відповідачів у цьому доведені висновком комісії, викладеному у акті форми Н-1 від 26.08.2016 року. Відповідачі здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, обоє допустили порушення, які спричинили смерть потерпілого, а тому повинні нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, суд виходив з того, що позивач не має права на відшкодування на відшкодування шкоди на підставі ст. 1200 ЦК України: перелік осіб, які вправі отримати таке відшкодування, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Визначаючи розмір моральної шкоди та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції врахував вину відповідачів, характер здійснюваної ними діяльності, винні дії самого ОСОБА_4, доводи позивача та відповідачів та дійшов висновку, виходячи з засад розумності, справедливості, про стягнення з відповідачів на користь позивачки 120 000 грн. моральної шкоди.

На таке рішення суду в частині задоволених позовних вимог відповідач ПАТ «Вінницяобленерго» подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким стягнути моральну шкоду з Приватного підприємства «Бравіс», а в задоволенні позову до ПАТ «Вінницяобленерго» відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно вважав доведеним факт спричинення моральної шкоди позивачці: єдиним доказом, який має обґрунтовувати розмір моральної шкоди, є судово-психіатрична експертиза, яка б визначила глибину, інтенсивність психо травмуючого впливу та розмір грошового відшкодування. Однак така експертиза не була проведення, хоча й призначалася судом. Рішення про розмір морального відшкодування немотивоване. Не дано судом оцінки запереченням ПАТ «Вінницяобленерго» щодо причин настання нещасного випадку та вини в цьому виключно ПП «Бравіс».

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди не оскаржується.

На апеляційну скаргу ПП «Бравіс» подало відзив, зміст якого зводить до незгоди з постановленим у справі рішенням стосовно ПП «Бравіс» з проханням скасувати рішення і відмовити в задоволенні позову до ПП «Бравіс».

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що апеляційної скарги ПП «Бравіс» не подавало.

Інші учасники справи: позивач ОСОБА_3 та третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Українська залізниця» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Отже, апеляційний суд розглядає лише апеляційну скаргу ПАТ «Вінницяобленерго» в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ПАТ «Вінницяобленерго».

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

По справі встановлено наступне:

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_4 з 20.03.1982 року перебували у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (копія т. 1 а.с. 10) ;

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Жмеринка Вінницької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (копія т. 1 а.с. 11).

В довідці бюро судово-медичної експертизи від 18.06.2016 року (т. 1 а.с. 12) зазначено, що причиною смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є рефлекторна зупинка серця, ураження технічним електрострумом.

Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 25.08.2016 року (т. 1 а.с. 20-23) нещасний випадок з ОСОБА_4 стався у робочий час, під час виконання трудових обов'язків за режимом роботи підприємства, в іншому місці для виконання трудових обов'язків згідно з п. 15 (1.2.) Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232, нещасний випадок визнано пов'язаним з виробництвом і складено акт за формою Н-1.

Актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), затвердженого начальником Управління Держпраці у Вінницькій області 26.08.2016 року (т. 1 а.с. 26-29, 83-89) визначено причини настання ІНФОРМАЦІЯ_3 року нещасного випадку з ОСОБА_4 та зазначено осіб, які допустили порушення, а саме:

1.незабезпечення директором ПП "Бравіс" ОСОБА_7 вимог безпеки - влаштування та складування в охоронній зоні ЛЕП на території сміттєзвалища м. Жмеринка твердих побутових відходів в порушення вимог п. 4; 5; 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209, а також незадовільна організація безпечних прийомів праці на ПП "Бравіс" - допуск на територію сміттєзвалища водія ВП Жмеринське БМЕУ (працівника іншої організації) без організації проведення з ним вступного інструктажу з питань охорони праці в порушення вимог п.п. 3.17, 3.19, 6.3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.12.2005 року № 15.

2.нездійснення майстром експлуатаційно-ремонтної дільниці СО "Жмеринські ЕМ" ПАТ "Вінницяобленерго" ОСОБА_8 належного контролю за виконанням Правил охорони електричних мереж, щодо утримання охоронних зон ЛЕП на території сміттєзвалища м. Жмеринка в порушення вимог п. 4.2. Посадової інструкції майстра ІІ групи експлуатаційно-ремонтної дільниці, затвердженої директором СО "Жмеринські ЕМ" від 01.07.2014 року та п. 23 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209.

3.невиконання водієм ВП Жмеринське БМЕУ регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" ОСОБА_4 В М. вимог інструкції з охорони праці - проведення розвантажувальних робіт в охоронній зоні ЛЕП в порушення вимог п. 3.21 Інструкції № 37 по охороні праці для водія вантажного автомобіля, затвердженого наказом БМЕУ-3 від 28.05.2015 року № 3-5-242.

Висновком судово-медичної експертизи трупа від 15.07.2016 року № 99 (копія т. 1 а.с. 31-32, 97-98) встановлено наступне:

1.при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_4 виявлено садна в ділянці 1-го, 5-го пальців лівої та правої ступні, які виникли внаслідок теплової дії технічного електроструму.

2.Смерть ОСОБА_4 від ураження технічним електрострумом, що призвело до рефлекторної зупинки серця, та підтверджується наявністю електроміток в ділянці 1-го, 5-го пальців лівої та правої ступні, а також ознаками раптової смерті та гострим порушенням органного кровообігу, наявність вогнищ деструкцій кардіоміоцитів у вигляді у вигляді їх фрагментації, нерівномірним наповненням міокарда, проявами гострого венозного повнокрів'я, порушенням мікро циркуляції у внутрішніх органах.

3.Виявлені тілесні ушкодження у вигляді електроміток в ділянках 1-го, 5-го пальців лівої та правої ступні за ознакою загрозливих для життя явищ, належить до тяжких тілесних ушкоджень і стоять в причинному зв'язку із смертю.

4.При судово-хімічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_4, методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 0,6‰ в крові; наявність метилового спирту, а також про пилового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено; наявність у сечі метилового, етилового спиртів, а також про пилового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено, вказана концентрація етилового спирту в крові у живих осіб могла б відповідати легкому алкогольному сп'янінню.

Відповідно до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.10.2016 року (т. 1 а.с. 33) у зв'язку із смертю ОСОБА_4 внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 17.06.2018 року, відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" призначено одноразову допомогу ОСОБА_3 в розмірі 145 000 грн.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Доводи апеляційної скарги, що розмір моральної шкоди має бути доведений виключно експертним висновком, є власним судженням апелянта та суперечить положенням статті 23 ЦК України, в якій зазначено які фактори беруться до уваги при визначенні розміру морального відшкодування. Втрата чоловіка дружиною беззаперечно свідчить про моральні та душевні страждання останньої, порушення нормальних життєвих зав'язків та про необхідність докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1168 ЦК України для відшкодування позивачу моральної шкоди, розмір якої суд першої інстанції визначив, урахувавши порушення, які спричинили настання нещасного випадку, як з боку відповідачів, так і з боку померлого ОСОБА_4 та наявність в нього в крові алкоголю. Отже, рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди мотивоване та судом обґрунтовано визначено розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 120 000 грн.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність вини ПАТ «Вінницяобленерго» в настанні нещасного випадку слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 1 частини 2 статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкода спричинена смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як уже зазначено вище, висновком судово-медичної експертизи трупа від 15.07.2016 року № 99 доведено, що смерть ОСОБА_4 настала від ураження технічним електрострумом, що призвело до рефлекторної зупинки серця (копія т. 1 а.с. 31-32, 97-98).

Відповідно до Наказу від 05.01.2016 року №СО-53-3 ПАТ "Вінницяобленерго" СО "Жмеринські електричні мережі" та Додатку №1 до наказу №СО-53-3 від 05.01.2015 року (т. 1 а.с. 115-116) за майстром ОСОБА_9 закріплена підстанція 35/10кВ "Жуківці", до складу якої входять с. Сідаво, с. Потоки та с. Рижавка.

Відповідно до відомості виміру віддалі від проводів до землі або інших перетинаємих об'єктів ПВ 10 кВ (т. 1 а.с. 120) 08.02.2016 року проводилися виміри фактичних габаритів від провода до землі та були зазначені виміри, які коливалися від 7,0 м. до 9,2 м.

Актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1), (т. 1 а.с. 26-29, 83-89) визначено причини настання ІНФОРМАЦІЯ_3 року нещасного випадку з ОСОБА_4, однією з яких є нездійснення майстром експлуатаційно-ремонтної дільниці СО "Жмеринські ЕМ" ПАТ "Вінницяобленерго" ОСОБА_8 належного контролю за виконанням Правил охорони електричних мереж, щодо утримання охоронних зон ЛЕП на території сміттєзвалища м. Жмеринка в порушення вимог п.4.2. Посадової інструкції майстра ІІ групи експлуатаційно-ремонтної дільниці, затвердженої директором СО "Жмеринські ЕМ" від 01.07.2014 року та п. 23 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що настання нещасного випадку, серед іншого, сталося з вини як працівників ПП "Бравіс" так і працівників ПАТ "Вінницяобленерго", що полягало у недодержанні вимог законодавства про охорону праці та незабезпеченні необхідних заходів безпеки: положень п. 4; 5; 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209, та вимог п. 3.17, 3.19, 6.3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.12.2005 року №15; п. 4.2. Посадової інструкції майстра ІІ групи експлуатаційно-ремонтної дільниці, затвердженої директором СО "Жмеринські ЕМ" від 01.07.2014 року, та п. 23 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що діяльність ПАТ "Вінницяобленерго", щодо постачання електроенергії є джерелом підвищеної небезпеки, а тому ПАТ «Вінницяобленерго» несе відповідальність на підставі ч. 2 ст. 1167 ЦК України солідарно з іншим відповідачем ПП «Бравіс» через поєднання проявів небезпечних факторів одночасно обома відповідачами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and otherth v. Ukraine, № 4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права. Відтак апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін (ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» залишити без задоволення, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета