Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/6844/15 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/778/91/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В обґрунтування вимог зазначило, що 25.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 0706/0408/45-017, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 45000,00 доларів США, з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк з 25.04.2008 року до 25.04.2038 року.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечуються порукою відповідно до укладеного договору поруки №0706/0408/45-017-Р-1 від 25.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 0706/0408/45-017 від 25.04.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв'язку з невиконанням зобов'язання станом на 28.07.2015 року наявна заборгованість у сумі 1 221 056,19 грн., з яких: 912 323,07 грн. - сума заборгованості за кредитом, 30 8733,12 грн. - сума заборгованості за відсотками з яких 13 482,26 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом, 124 633,12 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 1221056,19 грн. та судові витрати.

В листопаді 2016 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов, який протягом розгляду справи уточнювала, до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що в забезпечення кредитного договору 25.04.2008 року в між ВАТ «Сведбанк» та нею укладено договір поруки №0706/0408/45-017-Р-1.

Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань, щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0706/0408/45-017 від 25.04.2008 року у сумі 45 000,00 доларів США, строком до 25 квітня 2038 року, з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання.

Посилаючись на те, що при укладанні договору поруки вона не давала згоду на зміну основного зобов'язання між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, а укладеними між сторонами: додатковою угодою № 1 від 11.05.2012 р., договором про внесення змін та доповнень №107.08.2009 р., договором про внесення змін та доповнень №2 від 01.10.09 р., договором про внесення змін та доповнень №3 від 31.05.2010 р., договором про внесення змін та доповнень №3 від 27.04.2010 р. збільшено розмір процентної ставки за кредитним договором до 12,94% річних, змінений порядок нарахування та повернення суми основного боргу, чим було збільшено обсяг відповідальності поручителя без її згоди та крім того, банк пропустив шестимісячний строк щодо пред'явлення вимоги до поручителя з моменту виникнення заборгованості за кредитом, оскільки ОСОБА_5 не здійснював платежі з грудня 2012 року, банк звернувся до суду лише в серпні 2015 року, просила визнати припиненим договір поруки №0706/0408/45-017-Р-1 від 25.04.2008 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Проте з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 0706/0408/45-017, згідно з умов якого ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у розмірі 45000,00 доларів США, з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк до 25.04.2038 року (т.1, а.с.6-14).

На виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 0706/0408/45-017 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 25.04.2008 року був укладений договір поруки №0706/0408/45-017-Р-1 (т.1, а.с.23-24).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Як вбачаться з матеріалів справи, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (т.2, а.с.48-88).

Відповідно до визначення термінів та тлумачення договору купівлі - продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» «договір забезпечення» означає: кожний іпотечний договір, Договір застави та/або Договір поруки, якщо такі укладались (т.2, а.с.63).

«Права вимоги» - означає всі права вимоги Продавця за кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальниками та /або особами , які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно з Додатком №1 «Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги» ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № 0706/0408/45-017, укладеним 25.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, та забезпечувальним договором - №0706/0408/45-017-Z-1 (т.2, а.с.57-59).

Договір купівлі - продажу прав вимоги, укладений 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», недійсним не визнавався.

За вказаних обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт передачі права вимоги за договором поруки як договором забезпечення, не відповідає обставинам справи.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 належним чином обов'язків за кредитним договором станом на 28.07.2015 року у нього наявна заборгованість, яка за розрахунком банку становить 1 221 056,19 грн., з яких: 912 323,07 грн. - сума заборгованості за кредитом, 30 8733,12 грн. - сума заборгованості за відсотками з яких 13 482,26 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом, 124 633,12 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками (т.1, а.с.28, т.2, а.с.48-51).

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

За умовами кредитного договору № 0706/0408/45-017 від 25 квітня 2008 року розмір плати за користування кредитом становить 11,9% річних.

Умовами договору поруки № 0706/0408/45-017-Р-1 від 25.04.2008 року сторони передбачили, що поручитель зобов'язується відповідати за виконання усіх боргових зобов'язань ОСОБА_5, які виникають із кредитного договору, а саме: погашення основної заборгованості в розмірі 45000 доларів США термін погашення кредиту - 25 квітня 2038 року; сплату відсотків, нарахованих за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних, термін сплати -10 числа щомісяця (п.3.1.1 кредитного договору). Строком припинення поруки за цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним договором (т.1, а.с.23-24).

Згідно з п.11 Договору поруки сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов'язання, крім змін, наслідком яких є збільшення відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про таки зміни.

Пунктом 13 договору поруки передбачено, що всі зміни та доповнення до цього Договору дійсні в тому випадку, якщо вони оформлені письмово.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою №1 від 11 травня 2012 року до Кредитного договору № 0706/0408/45-017 від 25.04.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, відсоткову ставку за користування кредитом збільшено з 11,90% до 12,94% річних за період користування кредитом з 12 травня 2012 року по 25 квітня 2038 року (т.1, а.с.15).

Даних про те, що поручитель ОСОБА_4 була повідомлена Банком про збільшення відсоткової ставки матеріали справи не містять.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 постанови №5 від 30 березня 2012року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Факт збільшення відсоткової ставки до 12,94 % підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (т.3, а.с.36-37) та не заперечувався представником позивача в засіданні апеляційного суду.

З огляду на вищезазначені обставини заперечення відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 про припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Викладене свідчить про те, що при вирішенні спору в оскаржуваній частині суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального і процесуального права, а тому рішення відповідно до ст.376 ЦПК України в частині первісного позову відмови у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_4 необхідно змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: