Справа № 463/1568/17
Провадження № 2/463/342/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

позивача ОСОБА_1

та представника відповідача Вітка І.Б.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про визнання незаконним використання пенсії по віку,

в с т а н о в и в:

позивача звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання незаконним використання для зниження розміру індексації своїх стразових виплат п.5 пп.4 замість п.10, п.6 Порядку №1078, зобов'язання провести перерахунок індексації по п.10, п.6 Порядку №1078, враховуючи з жовтня 2015 року за ст.13 п.27 Закону про статус ветеранів війни, визнати незаконним рішення Фонду про перерахунок проведеної індексації у вересні 2015 - січні 2016 року та відшкодування загальної заборгованості 8 057 грн. на січень місяць 2017 року проіндексовавши цю суму на день виплати.

Позовні вимоги мотивує тим, що на час індексації грошових доходів населення в вересні 2015р року як пенсіонер отримувала пенсію по віку з доплатами як інвалід війни в загальному розмірі 2 419,95 грн. та щомісячну страхову виплату в розмірі 3 013,82 грн. як інвалід II групи по професійному захворюванню. У вересні мало місце зростання пенсії на 318 грн., після чого пенсія становила 2 738,7 грн., а з травня 2016 року -2881,5 грн. Такий розмір пенсії вона отримувала до вересня 2016 року. Натомість, при відсутності зростання розміру страхової виплати в 3013,82 грн. сума індексації з 662 грн. на вересень 2015 року зросла до 749 грн., а з вересня 2015 року по січень 2016 року страхова виплата зросла на 89,00 грн, і становила 3 109,07 грн. В той же час з вересня 2015 року по вересень 2016 року Фонд страхування не тільки не збільшив розмір належної страхової виплати, але і після індексації в вересні 2015 року знизив її виплату з жовтня 2015р. по лютий 2016 року на 204,1 грн., а з березня - на 356,57 грн., що суперечить Закону «Про індексацію» та Порядку нарахування індексації страхових виплат №1078 з прийнятими в 2015 року доповненнями. Вважає застосування відповідачем п.5 пп.4 Порядку №1078 у випадку індексації у одної особи одночасно страхової виплати, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку на виробництві, і пенсії по віку з істотними доплатами як інваліду війни глибоко помилкове. В даному спірному випадку має місце одночасна індексація двох соціальних виплат, які фінансуються з різних джерел (ПФ і Фонд) із зростанням розміру лише однієї з них, саме яка включає ще й доплати інвалідам війни.

Посилається також на те, що в п.5 пп.4 мова йде про зростання доходу, а не загального доходу особливості по 2-х чи більше соцвиплатах в однієї особи , то він може застосовуватися лише в випадках нарахувань однієї соцвиплати - пенсії, стипендії і т.п. Окрім того, так як нараховується індексація пропорційно частці кожної соцвиплати в загальному доході, то Фонд незаконно враховує для зниження розміру суми індексації свої виплати при відсутності зростання їх розміру. Також, в п.6 Порядку 1078 відзначено, що він може застосовуватися лише в випадку відсутності в Порядку чітко визначеної послідовності проведення індексації кожної з можливих страхових виплат. Разом з тим, такий визначений в п.10 пп.1,3: «у разі коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно з щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума. Індексація пенсії проводиться Пенсійним Фондом на підставі довідок відділень Фонду, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації». Окрім цього, відповідачем цілком проігноровано факт наявності у позивача статусу інваліда війни, та знижено суму індексації на розмір зростання пенсії інваліда Великої Вітчизняної війни, що суперечить положенням Закону №653 з доповненням другим абзацом до підпункту 164.2.19 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що положення щодо оподаткування пенсії не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інваліда війни та особам, на яких поширюється чинність ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Щодо вказаних обставин та порушення прав позивача, остання неодноразово зверталась до відповідача та інших органів, проте такі порушення не були усунуті. Таким чином, позивач змушена була звернутись до суду із позовом до відповідача.

Ухвалою від 31.03.2017 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції в м. Львові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 та вступом в дію 15.12.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд здійснював розгляд цієї справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.01.2018 замінено неналежного відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Львові на належного - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

Ухвалою суду від 24.04.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідач про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечив, підтримав пояснення надані у відзиві від 20.02.2018 та запереченні від 12.04.2018. Так, дійсно, позивач перебувала на обліку у Відділенні виконавчої дирекції ФСС НВ та ПЗ в м. Львові з 09.12.2014, у Фонді соціального страхування України - з 01.08.2018, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 30.12.2004 року, за висновком медичної комісії потерпілій встановлено стійку втрату професійної працездатності 80% та 2 групу інвалідності безстроково. З 01.03.2017 позивачу призначена перерахована сума щомісячної страхової виплати в розмірі 2 908,7 грн. такий розмір дійсно відрізняється від розміру виплат 2015 року, оскільки у зв'язку із здійсненням в січні 2015 року перерахунку щомісячної страхової виплати, за 2014 рік була донарахована сума в розмірі 1 477,1 грн., які виплачувались протягом 12 місяців 2015 року по 123,09 грн. Відповідно, з січня 2016 року вказана сума перестала виплачуватись, та розмір виплати зменшився на розмір такої. Окрім цього, починаючи в 2015 року було проведено індексацію та нараховано позивачу відповідні кошти. Проте, у зв'язку із підвищенням розміру пенсії позивача на 318 грн., відповідачем було здійснено перерахунок індексації та утримано зайво виплачені кошти, які були розділено на 12 платежів починаючи з березня 2016 року. Таким чином, відповідачем було здійснено нарахування у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки розрахунок здійснюється автоматично відповідною системою, що мінімізує втручання працівників. Таким чином, відповідач жодним чином не порушує права позивача, такі неодноразово надавались письмові відповіді із відповідними розрахунками. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановленого, що позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Львові з 09.12.2014, у Фонді соціального страхування України - з 01.08.2018. Позивач має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 30.12.2004, за висновком медичної комісії потерпілій встановлено стійку втрату професійної працездатності 80% та 2 групу інвалідності безстроково. Вказані обставин сторонами не оспорюються

Як вбачається із матеріалів справи, розмір щомісячної страхової виплати з 01.03.2014 становив 2353,31 гри. також позивачу було нараховано індексації: у вересні 2015 року -742,65 грн., у жовтні 2015 року - 742,65 грн., у листопаді 2015 року - 749,65 грн., у грудні 2015 року - 749,65 грн., у січні 2016 року - 777,58 грн.

Як вбачається, зокрема, із листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Львові (а.с.15), відповідно до довідки з Пенсійного Фонду про розмір пенсії, відбулося її підвищення з вересня 2015 року на 318,75грн. Тому вересень 2015 року вважається базовим місяцем для проведення подальшої індексації страхових виплат та в зв'язку з тим, що підвищення пенсії менше ніж розмір індексації на 430,90 грн. (749,65 - 318,75), з вересня 2015 року позивачу нараховувалась фіксована сума індексації в розмірі 430,90 грн. Відділенням також здійснено перерахунок індексації проведеної у вересні 2015 - січні 2016 та утримало зайво виплачені кошти в загальній сумі 1621,68, а саме по 318,75 грн. в місяць за період з вересня по грудень, та 346,68 грн. за січень.

Вказаний перерахунок позивача мотивував положеннями пп.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Як вбачається із пп.3 п.6, у разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Положеннями п.10 вказаного вище положення передбачено, що у разі коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума.

Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.

Окрім цього, в редакції положення від 10.11.2016 року в пп.9 п.10 передбачено, що у разі, коли потерпілий внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною страховою виплатою отримує інший грошовий дохід (крім оплати праці, стипендії та виплат на необхідний догляд за потерпілим), який є об'єктом індексації, і відбувається підвищення розміру такого грошового доходу, сума індексації щомісячної страхової виплати не зменшується на розмір підвищення доходу.

Як стверджується копією постанови від 28.03.2017 (а.с.163), з 01.03.2017 позивачу призначена перерахована сума щомісячної страхової виплати в розмірі 2 908,7 грн.

Як вбачається із копії посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.6), позивач є інвалідом 2-ої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -інвалідів війни.

Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Обґрунтовуючи законність дій пов'язаних із перерахунком розміру соціальної допомоги та визначення її розміру з врахуванням підвищення доходу, який розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, відділення виконавчої дирекції ФСС у м. Львів виходило з того, що оскільки з 01.01.2015 року у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та пенсій, це стало підставою для зміни базового місяця для обчислення розміру загальної суми щомісячних виплат і давало підстави для проведення перерахунку. При цьому оскільки відбулося підвищення грошового доходу особи, яка отримує пенсію та страхові виплати, згідно п.5 Порядку в місяці зростання грошових доходів, індексація повинна зменшуватися на суму підвищення грошового доходу.

Разом з тим, такий висновок є помилковим і на положеннях закону не ґрунтується.

Статтею 1 Конституції України встановлено, що Україна є соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції); права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21 Конституції); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками соціального походження, майнового стану або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24 Конституції).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до положень Закону України « Про пенсійне забезпечення» визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

У справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) Рішення від 27 лютого 2018 року (Справа №1-6/2018) Конституційний Суд України провівши аналіз відповідних конституційних приписів, положень законодавства про пенсійне забезпечення в Україні прийшов до висновку, що пенсія - це не дохід, а один із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України.

Отже, враховуючи те, що позивач отримувала пенсію, яка не належить до доходів а є одним із видів соціальних виплат та соціальні виплати у зв'язку із втратою працездатності, Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції фонду у м. Львові безпідставно зменшено індексацію страхових виплат на суму підвищення грошового доходу.

Тому вимоги позивача про визнання протиправними дії Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в частині проведення перерахунку індексації щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з включенням до неї підвищення розміру пенсії є неправомірними. Окрім цього, оскільки відповідач є правонаступником Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції фонду у м. Львові, тому слід зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області здійснити перерахунок та виплатити різницю ОСОБА_1 індексації щомісячної страхової виплати за період з вересня 2015 року без включення до цих виплат підвищення розміру пенсії.

В решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки покладення обов'язку на відповідача застосовувати ту чи іншу правову норму для проведення перерахунку індексації є мотивами позивних вимог і задовольнивши дві вимоги позивача, суд захистив її порушене право.

Задовольняючи позов частково, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.2, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (79041, м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, корп.8, ) про визнання незаконним використання пенсії по віку задоволити частково.

Визнати протиправними дії Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в частині проведення перерахунку індексації щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з включенням до неї підвищення розміру пенсії.

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області здійснити перерахунок та виплатити різницю ОСОБА_1 індексації щомісячної страхової виплати за період з вересня 2015 року без включення до цих виплат підвищення розміру пенсії.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення - 01.06.2018.

Суддя: Гирич С. В.