Справа № 588/1599/18
2/588/655/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.12.2018 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 провизнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що вона є власницею жилого будинку по вул.Разіна, 15 у м.Тростянець, Сумської області, у якому з 16.03.2005 була зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації, її особистих речей у будинку немає.
Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала за викладених у ньому обставин, просила задовольнити позов та залишити судові витрати за нею.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, судові повістки про виклик відповідача повернені без вручення, які надсилались за місцем її реєстрації, причини повернення- через інші причини, що не дали змиги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.27,28,31).
Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №2218 від 01.10.2018 (а.с.15), поштові відправлення направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляла, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштове відправлення таким, що доставлене, а отже, відповідач повідомлена належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 Розділу ІІ ЦПК України.
Суд, заслухавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
На підставі договору дарування житлового будинку, витягу з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, судом установлено, що ОСОБА_2 є власницею житлового будинку по вул.Разіна, 15 у м.Тростянець, Сумської області (а.с.7-9).
Відповідно до копії будинкової книги установлено, що за адресою по вул.Разіна, 15 у м.Тростянець, Сумської області, починаючи із 16.03.2005,зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-12).
Згідно довідки Тростянецької міської ради Сумської області ОСОБА_3 зареєстрована за указаною адресою, хоча родинних стосунків із ОСОБА_2 немає (а.с.13).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_3 у будинку позивача була тільки зареєстрована, а не проживала у ньому. З 2003 року вона виїхала до Херсонської області і з того часу її не бачили.
Свідок ОСОБА_5 показав, що він проживає із позивачем у фактичних шлюбних стосунках і за 11 років проживання жодного разу не бачив ОСОБА_3, не знає її. Зареєстрована вона була тільки тому, що можливо колись проживала у будинку позивача.
Таким чином, судом установлено, що правовідносини, які виникли між сторонами не є житловими, так як відповідач не проживала за місцем реєстрації позивача, не була членом її сімї на час здійснення реєстрації у будинку позивача, а відтак порушене право позивача має бути захищене судом. Однак, при цьому, суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі.
Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
За таких обставин, судом установлено, що відповідач, якого позивач зареєструвала у власному будинку, не проживала у ньому, тобто не реалізувала своє право на користування жилим приміщенням, а отже, не набула прав та обовязків, як член сімї позивача. Однак, дійсно, позивачем доведено, що її право на користування власним нерухомим майно на свій розсуд, а саме жилим будинком, порушується відповідачем, яка є зареєстрованою у будинку позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги.
Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку у будинку №15 по вул.Разіна у м.Тростянець Сумської області.
Судові витрати у справі залишаються за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,259,264,265,280-282,284,289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №15 по вул.Разіна, у м. Тростянець Сумської області.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду та оскарження, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 11.12.2018.

Суддя О.С. Линник