ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/19359/17

провадження № 22-ц/818/274/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Харківський квартирно - експлуатаційний відділ м. Харків

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Губської Я.В., в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом не було взято до уваги, що положення ст. ст. 43, 31, 124, 125 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР».
Представник Харківського квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків Морозова О.Р. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2018 року залишити без змін. Вказує на те, що службове приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби; сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вказані доводи порушення прав не є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових, при цьому право на проживання позивача в службовій квартирі, в тому числі і після звільнення зі Збройних Сил України не оспорюється відповідачем.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил України з 25.07.1997 року по 28.12.2017 року.
Вислуга років у Збройних Силах України складає 20 років 5 місяців, пільгова 8 місяців. (а.с. 57).
Згідно довідки № 350/176/24-32/2187 від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 . (а.с. 20-21).
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1666 від 9 листопада 2017 року виданого військово - лікарською комісією Північного регіону має захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.
ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 постійно проживає та зареєстрований в кімнатах 2, 3 службової комунальної квартири АДРЕСА_1 , в яку заселився на підставі службового ордера № 434 серія 09 від 22 квітня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної в м. Харкові ради.
Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 29 січня 2008 р. № 38/1 включено до числа службової житлової площі квартирно-експлуатаційного відділу дві кімнати у комунальній квартирі АДРЕСА_2 . (а.с. 8,9).
Також судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що позивач зі складом сім`ї перебуває з 22 липня 2002 року на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова в загальній черзі за № 896.
ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Харкова з заявою від 25 вересня 2017 року з проханням подати клопотання до органу самоврядування про виключення займаної житлової площі з числа службових зі зняттям з квартирного обліку, однак, листом за № 5403 від 02 жовтня 2017 року відповідачем йому було відмовлено в задоволенні клопотання (а.с. 6).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати йогоу власність або взятии в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається тільки на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 1 статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Відповідно до пункту 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових.
Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37 визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.
Згідно з п.п. 2, 3 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженим постановою КМУ від 03.08.06 р. № 1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства.
З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання проводиться шляхом надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Виключення житлового приміщення з числа службових провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Відповідно до ч. 2 п. 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою РМ УРСР від 4.02. 88 р. № 37, виключення житлового приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідного районного, міського, районної в місті рад.
Згідно абз. 3 п. 3.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 № 737 (далі Інструкція) службове жиле приміщення надасться під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.
Порядок забезпечення військовослужбовців передбачений розділом 4 Інструкції.
Так, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у Збройних Силах України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).
Правом першочергового одержання жилих приміщень, крім осіб, зазначених у статті 45 Житлового кодексу Української PCP, користуються військовослужбовці - ветерани війни, військовослужбовці, які прослужили 25 і більше календарних років, військовослужбовці, які безпосередньо несуть бойове чергування, льотно-підйомний склад та плавсклад, які перебували на обліку та потребують поліпшення житлових умов. Житло, яке надається військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, для постійного проживання, повинно бути упорядкованим відповідно до вимог цього населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.
У відповідності до п. 4.4 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщенням для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.
Згідно п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих на пiдставi клопотання пiдприємства, установи, органiзацiї рiшенням виконавчого комiтету вiдповiдної районної, мiської, районної в мiстi Ради народних депутатiв.
Крім того, в рамках виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.1999 року № 2166, Міністерству оборони України з державного бюджету України виділяються кошти на будівництво (придбання) житла лише для військовослужбовців Збройних Сил України. Забезпечення заявників жилими приміщеннями для постійного проживання, шляхом виключення його з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України, в частині нецільового використання бюджетних коштів, що підтверджується відповіддю начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління збройних Сил України (а.с. 47-48) з цього питання.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються, зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Як на підставу позовних вимог, позивач вказує, що було порушено його права на отримання житлового приміщення для постійного проживання та реалізації встановлених чинним законодавством своїх житлових прав.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 3.5 Інструкції обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Норма забезпечення житлом в м. Харків становить в межах від 8,3 м.кв. до 13, 65 м. кв./особу. Наявність житлової площі у позивача 5,44 м. кв. на одну особу станом на теперішній час не відповідає вимогам чинного законодавства, що також унеможливлює виключення житла з числа службових.
ОСОБА_1 разом із сім`єю має право на користування службовим житлом і на теперішній час після звільнення з лав Збройних Сил України. Крім того перебуває на квартирному обліку на загальній черзі за № 896.
Його право на проживання в службовій квартирі, в тому числі і після звільнення зі Збройних Сил України не оспорюється відповідачем, відтак його права не є порушеними.
Разом з тим спірна квартира знаходиться на балансі відповідача, та саме до його компетенції відноситься питання про доцільність виключення квартири з числа службових.
При цьому вирішення зазначеного питання є правом, а не обов`язком відповідача. Тому вимоги позивача про зобов`язання КЕВ надати клопотання про виключення квартири з числа службового житла задоволенню не підлягають.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, і такий висновок суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повний текст судового рішення виготовлено 12.12.2018 року.