пр. № 2/759/5673/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі: головуючого судді П'ятничук Інни Віталіївни, при секретарі Медвідчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за основним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить до розгляду справи по суті накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку АДРЕСА_2 з побудованим на ній будинком, вказуючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому посилаючись на вищезазначене просить заяву задовольнити.

Вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи надані докази до справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

12.12.2017 позивач ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

13.06.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.07.2018 заочне рішення суду від 10.05.2018 скасоване, справа призначена до судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, 18.07.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1; виділити у власність ОСОБА_2 вищевказану квартиру; виділити у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3; визнати по ? частині між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 та побудованого на ній житлового будинку; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? частини квартир: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_6 від 11.07.2018 за ОСОБА_2, зареєстровано на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 79-86).

Разом із тим з даної довідки вбачається, що за ОСОБА_2 також зареєстрована земельна ділянка АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову та те, між сторонами виник спір майнового характеру, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, щодо накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_2, що належать відповідачу, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується, вимог, щодо накладення арешту на побудований будинок, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2, суд вважає в задоволенні цієї частини заяви відмовити, оскільки вказана вимога не конкретизована та містить даних про будинок, його площу.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову, накласти арешт на нерухоме майно у вигляді заборони провадити будь-які дії щодо відчуження даного нерухомого майна, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_5;

- земельну ділянку АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_4.

Зазначити дані стягувача: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_6).

Зазначити дані боржника: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання: АДРЕСА_7).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В.П'ятничук