АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1388/18 Номер провадження 22-ц/786/1995/18Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року ухваленого під головуванням судді Даценко В.М. (відомості про складення повного тексту рішення відсутні) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню доньку.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1400 грн 00 коп. до закінчення учбового закладу - 30.06.2021 року.

В обґрунтування позову вказувала, що відповідач є її батьком.

Зазанчала, що вона є студентом денної форми навчання Київського національного університету будівництва та архітектури ГІСУТ факультету. Навчається на контрактній основі, сума контракту складає 13 500 грн на рік. Мати щомісяця надає їй допомогу.

Також вказувала, що відповідач матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину в період начання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на час навчання на ГІСУТ факультеті Київського національного університету будівництва та архітектури в розмірі 1400 грн. щомісячно починаючи з 14.05.2018 року і до закінчення нею навчання 30.06.2021 року, однак не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду змінити шляхом зменшення розміру аліментів з 1400 грн. до 1000 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, його скрутного матеріального стану, що обумовлено відсутністю постійного стабільного заробітку.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що з 19.02.1994 року по 11.08.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

У шлюбі народилася донька ОСОБА_3

Також встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денному відділенні ГІСУТ факультету Київського національного університету будівництва та архітектури з 01.09.2017 року, на контрактній основі, з терміном навчання по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою Київського національного університету будівництва та архітектури від 22.02.2018 року № 28-24/а.с.5/.

Із наданих доказів вбачається, що сума контракту в рік складає 13500 грн., тобто 1125 грн на місяць.

Місцевий суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог дійшов правильного висновку, що повнолітня донька має право на аліменти до закінчення навчання.

Разом з тим, суд не прийняв до уваги, що відповідач офіційно не працевлаштований, має скурте матеріальне становище, що обумовлено відсутністю постійного стабільного заробітку.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 182, 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ч.1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз'яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної постанови.

В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Однак, визначаючи розмір стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн., суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище відповідача.

Враховуючи, що сам відповідач не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутих аліментів з 1400 грн. до 1000 грн.

Таким чином, враховуючи вимоги СК України у спірних правовідносинах, обов'язкову сукупність вищезазначених юридичних фактів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині визначення до стягнення суми аліментів підлягає зміні, а визначений до стягнення розмір аліментів підлягає зменшенню з 1400 грн. до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, підлягає зміні, шляхом зменшення розміру аліментів з 1400 грн. до 1000 грн.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайоного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль