Єдиний унікальний номер 341/57/18
Номер провадження 2/341/194/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, в складі:

головуючого судді - Максимчина Ю.Д.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

в м. Галичі у відкритому судовому засіданні розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.08.2015 р. у розмірі 11 986, 75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 13.08.2015 р укладеного між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту.

В ході виконання кредитного договору відповідач не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків, а тому станом на 17 грудня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 11 986,75 грн., що складає:

838,36 грн. - заборгованості по кредиту;

131, 89 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом;

9969,51 грн. заборгованість за пенею;

500, 00 грн. штраф (фіксована частина);

546,99 грн. штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що визнає позов лише в частині тіла кредиту. Просив зменшити розмір пені, враховуючи те, що відповідач знаходиться у важкому майновому стані, оскільки такий на даний час утримується під вартою в УВП № 12 м. Івано-Франківськ та не має доходів.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 13.08.2015 р. укладеного між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобовязання за договором та угодою, надавши відповідачу кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку в сумі 300,00 грн.

Як встановлено судом, позичальник ОСОБА_3 неналежно виконував взяті на себе за договором зобовязання.

Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.08.2015 р. станом на 17.12.2017 р. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно роз'яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З проведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість по кредитному договору, суд вважає таку обставину істотною. Окрім того пеню, нараховану відповідачу за неналежне виконання умов кредитного договору суд розцінює як неспівмірну із сумою основного боргу, також судом береться до уваги важкий майновий стан відповідача, оскільки такий на даний час утримується під вартою в УВП № 12 м. Івано-Франківськ та не має доходів.

З урахуванням викладеного, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, зменшивши розмір пені, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1970,25 грн, з них;

838,36 грн. - заборгованості по кредиту;

131, 89 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом;

1 000, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

0, 00 грн. штраф (фіксована частина);

0, 00 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача слід також покласти понесені позивачем судові витрати, а саме стягнути 1762, 00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2015 року в розмірі 1970,25 грн, з них;

838,36 грн. - заборгованості по кредиту;

131, 89 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом;

1 000, 00 грн. заборгованість за пенею;

0, 00 грн. штраф (фіксована частина);

0, 00 грн. штраф (процентна складова).

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:ОСОБА_4