Постанова

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 477/2154/16-ц

провадження № 61-19561св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Барвінок»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року у складі суддів: Локтіонової О. В., Довжук Т.С., Колосовського С. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року фермерське господарство «Барвінок» (далі - ФГ «Барвінок») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідача на його користь 5306,30 грн різниці між фактичним розміром заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) шкоди і сплаченою страховою виплатою.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 05 липня 2016 року в м. Миколаєві сталася ДТП з вини відповідача, який керуючи автомобілем марки Mitsubichi Galant, державний номер НОМЕР_4, допустив зіткнення з автомобілем позивача марки ВАЗ-2115 40, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року у складі судді Козаченка Р. В. у задоволенні позовних вимог ФГ «Барвінок» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заподіяна внаслідок ДТП майнова шкода не підлягає стягненню з відповідача, а відшкодовується страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ФГ «Барвінок». Стягнуто з відповідача на користь позивача 5306,30 грн майнової шкоди та 2893,80 грн судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки позивач отримав від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування, він має право стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і одержаною страховою виплатою.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справу та витребувано з Жовтневого районного суду Миколаївської області зазначену справу.

16 травня 2017 року від ФГ «Барвінок» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

10 червня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

У травні 2018 року вказана справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 05 липня 2016 року на перехресті вулиць Маршала Василевського та Скороходова в м. Миколаєві з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Galant, державний номер НОМЕР_2, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним ФГ «Барвінок» автомобілем ВАЗ 2115 40 державний номер НОМЕР_1.

Згідно рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 11 липня 2016 року та актом виконаних робіт від 16 липня 2016 року вартість ремонтних робіт автомобіля ВАЗ 2115 40 становить 31 730 грн.

ФГ «Барвінок» оплатило ремонт автомобіля двома платіжними дорученнями: від11 липня 2016 року в сумі 15 780 грн та від 15 липня 2016 року в сумі 15 950 грн.

За страховим полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9733820 цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на період з 23 квітня 2016 року до 22 квітня 2017 року.

Відповідно до страхового акту від 16 вересня 2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення від 19 вересня 2016 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила позивачу за пошкодження автомобіля 26 423,70 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Барвінок», суд першої інстанції виходив із того, що заподіяна позивачу внаслідок ДТП майнова шкода підлягає відшкодуванню ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а не відповідачем.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 22 вказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленом законодавством.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд апеляційної інстанції, виходячи зі встановлених на підставі наданих сторонами доказів обставин справи, дійшов обгрунтованого висновку, що позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права чи порушив норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат