Номер провадження 2/521/1959/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.,

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання обєктом спільної сумісної власності квартири, визнання права власності, стягнення компенсації вартості ремонту квартири, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2017 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_5, яку було уточнено, у якій він просив суд визнати за позивачем право власності на ? частину квартиру 99, загальною площею 58,2 кв.м., та нежитлове (кладове) приміщення № 6, секції 6, загальною площею 3,36 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, та на ? частину використаних для ремонту квартири матеріалів, а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію половини вартості ремонту квартири в розмірі 50000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_5 вказав, що з 27.12.2002 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано 22.06.2016 р. Перебуваючи у шлюбі сторонами сплачено повний розмір інвестицій за новозбудоване нерухоме майно квартиру 99 та нежитлове приміщення № 6 секції 6 по вул. Генерала Цвєтаєва, 11. Окрім квартири придбано майно та проведений ремонт у квартирі а саме: ламінат вартістю 16000 грн., кахель вартістю 6000 грн., шпалери вартістю 2625 грн., гіпсокартон вартістю 900 грн., цемент вартістю 1275 грн., шпаклівка вартістю 4050 грн., суміш Церезіт вартістю 1625 грн., двері вартістю 19750 грн., підвіконня вартістю 3300 грн., гарнітур для ванної кімнати вартістю 3000 грн., ванна вартістю 2250 грн., бойлер вартістю 4340 грн., унітаз з бачком вартістю 7000 грн., гарнітур кухонний вартістю 25700 грн., електроплита вартістю 6325 грн., духова шафа вартістю 7700 грн., витяжка кухонна вартістю 2660 грн., ліжка вартістю 9050 грн., а всього на суму 123550 грн. Крім того, вартість ремонту квартири склала 100000 грн. Вказане майно та матеріали для ремонту є невідємною частиною квартири.

У наданому відзиві на уточнену заяву ОСОБА_3 зазначила про наступне.

ОСОБА_5 не надано будь-якого належного, допустимого і достовірного доказу щодо вартості матеріалів, використаних для ремонту квартири, на які він просить визнати право власності на ? частку цього майна, а також стягнення половини вартості ремонту у розмірі 50000 грн. Вказане посилання ОСОБА_6 є припущенням. Вказане майно є невідємною частиною квартири, є її складовими та такі вимоги не можуть бути задоволені. Крім того, зазначено, що від шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_3 має дитину ОСОБА_7 Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2016 р. з позивача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі ? частина від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11.08.2016 р. та до 09.08.2020 р. Позивач має сплачувати 900 грн. щомісячно, однак не сплачує ці кошти, а тому станом на 01.03.2018 р. заборгованість по аліментам складає 7577,80 грн. відповідач сплачує гроші за навчання ОСОБА_7 у медичному училищі, оплачує секцію карате. Цих грошей, що сплачує ОСОБА_5 недостатньо для фізичного та духовного розвитку дитини. У звязку з наведеним відповідач просила визнати зазначених квартиру та нежитлове приміщення обєктом спільної сумісної власності подружжя, збільшити частку майна дружини з ? на 2/3 частини спірних квартири та нежитлового приміщення, визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину, а за ОСОБА_3 право власності на 2/3 вказаних квартири та нежитлового приміщення.

У відповіді на відзив ОСОБА_5 вказав, що у першому судовому засіданні відповідачем визнано позовні вимоги щодо визнання права власності на частину майна та стягнення вартості ремонту у розмірі 50000 грн. Квитанції та документи на спільне майно квартири знаходяться у відповідача ОСОБА_3 Позивачем сплачуються аліменти у розмірі, який встановлений рішенням суду. Відповідач самостійно сплачує вартість навчання доньки та витрати, повязані з її заняттям у секції карате, з власної ініціативи. До позивача не було звернень щодо оплати цих витрат.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги визнали частково.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 р. у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника, дослідивши надані докази, надавши їм оцінку вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 уклали шлюб 27 грудня 2002 р., про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 334224 (актовий запис № 504), внаслідок чого прізвище дружини змінено на «Геворгян». (а.с. 6)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.06.2016 р. розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 27 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м. Одеси, свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 334224 від 27.12.2002 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 504. (а.с. 7-8)

Відповідно до Інвестиційного договору № 172/6/7/2-2Г від 12.12.2005 р. (далі Договір) ТОВ «Едельвейс плес» та ОСОБА_3 (далі Інвестор) уклали договір щодо передачі вказаним підприємством, за умови сплати Інвестором інвестиційних внесків, у власність останнього, новозбудованого майна житлової квартири, та повного і безумовного права на неї. Згідно п. 2 вказаного Договору новозбудоване майно квартира, згідно проекту, загальною площею 58,95 кв.м., з урахуванням балконів (лоджій) розташована на 2 поверсі новозбудованого будинку за будівельною адресою, та в домі, вказаному в Додатку № 1 до цього Договору. (а.с. 9-12)

Згідно п. 1.1. Додаткової угоди № 1 до Договору від 09.04.2008 р. обєкт будівництва - житловий комплекс з обєктами обслуговування, розташований за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, будівельний номер 11, територія стадіону «Локомотив». Інвестор інвестує свої кошти в обєкт інвестування для створення новозбудованого майна. Після приймання обєкта будівництва в експлуатацію йому буде присвоєна відповідна поштова адреса. (а.с. 13-14)

Відповідно до п. 2.4. Додаткової угоди № 1 до Договору розмір інвестиції Інвестора становить 61308,00 доларів США. (а.с. 13-14)

Згідно Змін № 1 до Договору від 24.10.2012 р. новозбудоване майно квартира будівельний № 3-2Г, секція 6, парадна 7, загальною площею 58,95 кв.м., розташована на 3 поверсі новозбудованого житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, територія стадіону «Локомотив». Крім того, зазначено, що розмір інвестиції Інвестора становить 57568,13 доларів США. (а.с. 15)

З Інвестиційного договору № 12/6/7/6 про передачу майнових прав на нежитлове приміщення від 12.12.2005 р. ТОВ «Едельвейс плес» та ОСОБА_3 видно, що підприємство передає Інвестору, за умови повної сплати Інвестором інвестиційних внесків, у власність новозбудоване майно нежитлове (кладове) приміщення, згідно проекту, загальною площею 3,36 кв.м., з урахуванням балконів (лоджій) розташоване на 6 поверсі новозбудованого житлового будинку за будівельною адресою, та в домі, вказаному в Додатку № 1 до цього договору. (а.с. 16-19)

Відповідно до п. 1.2. Додаткової угоди № 1 до інвестиційного договору № 12/6/7/6 від 12.12.2005 р. про передачу майнових прав на нежитлове приміщення від 16.09.2014 р. новозбудоване майно розташовано за вказаною адресою та є нежитлове (кладове) приміщення № 6, секція 6, парадна 7, загальною площею 3,36 кв.м., розташоване на 6 поверсі. У пункті 2.4. вказано, що розмір інвестиції Інвестора становить 24000 грн з урахуванням ПДВ, та є сумою Договору. (а.с. 20)

З Акту прийому-передачі за інвестиційним договором про передачу майнових прав на житлову квартиру № 172/6/7/2-2Г від 12.12.2005 відповідно до змін № 1 від 24.10.2012 р., виданого 27.06.2017 р. видно, що ТОВ «Едельвейс плес» передало, а ОСОБА_3 прийняв у власність обєкт інвестування вартістю 320700,13 грн. з врахуванням ПДВ, у звязку з чим отримав право на Новозбудоване майно квартиру № 99, загальною площею 58,2 кв.м., що розташована на 3 поверсі новозбудованого житлового комплексу з обєктами обслуговування за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, територія стадіону «Локомотив». (а.с. 21)

Згідно розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 312/01-06 багатосекційному 10-16 поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями торгово-побутового призначення та підземним паркінгом (1 черга) присвоєно поштову адресу: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11. (а.с. 22)

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 36875314 від 01.09.2017 р. ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру у АДРЕСА_1. (а.с. 115)

28.11.2017 р. ОСОБА_3 повторно звернулася з заявою про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру. (а.с. 121)

Відповідно до с. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 і ст. 10 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Інвестиційна діяльність може здійснюватись за рахунок: власних фінансових ресурсів інвестора (прибуток, амортизаційні відрахування, відшкодування збитків від аварій, стихійного лиха, грошові нагромадження і заощадження громадян, юридичних осіб тощо).

Предметом спору за даним позовом є майнові права позивача на квартиру, набуту подружжям за час шлюбу.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що на час укладення Договору ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Джерелом набуття (купівлі) спірної квартири та нежитлового приміщення були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя ОСОБА_4. Вказана обставина визнана відповідачем та згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, вона встановлена судом, не спростована іншими доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості майна та вартості ремонту суд виходить з наступного.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_5 перерахував майно та його вартість, та просив стягнути ? частку його вартості, зокрема: ламінат вартістю 16000 грн., кахель вартістю 6000 грн., шпалери вартістю 2625 грн., гіпсокартон вартістю 900 грн., цемент вартістю 1275 грн., шпаклівка вартістю 4050 грн., суміш церезіт вартістю 1625 грн., двері вартістю 19750 грн., підвіконня вартістю 3300 грн., гарнітур для ванної кімнати вартістю 3000 грн., ванна вартістю 2250 грн., бойлер вартістю 4340 грн., унітаз з бачком вартістю 7000 грн., гарнітур кухонний вартістю 25700 грн., електроплита вартістю 6325 грн., духова шафа вартістю 7700 грн., витяжка кухонна вартістю 2660 грн., ліжка вартістю 9050 грн., а всього на суму 123550 грн. Крім того, позивачем вказано вартість ремонтних робіт у сумі 100000 грн.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь які-відомості щодо вказаного майна, його вартості та взагалі наявності. ОСОБА_5 не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу щодо вартості вказаного майна. Посилання позивача на те, що квитанції та інші документи на вказане майно знаходяться у відповідача не надають підстав для задоволення цієї позовної вимоги. Позивачем не заявлено клопотань про витребування такої документації у відповідача, проведення судової будівельно-технічної експертизи, в тому числі не надано експертизи на замовлення.

Витрати на здійснення ремонтних робіт невідємні від іншого предмету спору, а саме квартири, на половину якої позивачем заявлена окрема вимога. Ці обставини унеможливлюють стягнення вартості ремонту

На підставі зазначеного, суд відмовляє ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності за кожним зі сторін та визначаючи розмір таких часток, суд керувався наступним.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3В, є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки № 181 від 13.03.2018 р., виданої виконкомом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, видно, що ОСОБА_3 зареєстрована разом з дочкою ОСОБА_7 за адресою: с. Шабо, вул. Виноградна, 24 «Б».

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.10.2016 р., яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки, ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову, тобто з 11.08.2016 року та до 09.08.2020 року. (а.с. 143-144)

Згідно довідки ПП «Тєллус» № 132 твід 07.05.2018 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліментів за період з травня 2017 р. по квітень 2018 р., розмір утриманих аліментів становить: травень 2017 р. 785,88 грн., червень 2017 р. 785,88 грн., липень 2017 р. 1164,12 грн., серпень 2017 р. 785,88 грн., вересень 2017 р. 785,88 грн., жовтень 2017 р. 770,24 грн., листопад 2017 р. 786,89 грн., грудень 2017 р. 786,89 грн., січень 2018 р. 794,94 грн., лютий 2018 р. 794,94 грн., березень 2018 р. 794,94 грн., квітень 2018 р. 794,94 грн.

Згідно розрахунку по сплаті аліментів державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса встановлена наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.03.2018 р. становить 7577, 80 грн. (а.с. 145)

За договором № 54 від 2017 р., укладеному між КЗ «Одеське обласне базове медичне училище» та ОСОБА_7, донька сторін навчається у вказаній установі на відділенні «Сестринська справа». Згідно п. 4.4. цього договору вартість навчання складає 20773,99 грн, тобто 10367,00 грн. за семестр. (а.с. 146)

Відповідно до довідки вих. № 02 від 21.03.2018 р., виданої президентом ДГО «ДЦ «Мауглі», ОСОБА_7 є членом вказаної організації, фінансові витрати по спортивній діяльності, спортивна екіпіровка, виїзди на змагання та інше клубом не покриваються. (а.с. 149)

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Позивачем ОСОБА_5 не заперечується той факт, що він не сплачує за навчання доньки, за її заняття спортом. При цьому виплати з його заробітної плати не відповідають розміру встановлених судом аліментів, у звязку з чим державним виконавцем встановлена наявність заборгованості по виплаті аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Згідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Вказані суми стягнених аліментів з ОСОБА_5, крім одноразової виплати у липні 2017 р., не становлять навіть половини необхідних виплат прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначена обставина надає суду підстави вважати, що розмір аліментів, які відповідач одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку спільної дитини.

Отже суд вважає, що наявна можливість відступу від рівності часток у спільному майні подружжя та збільшення частки відповідача ОСОБА_3 у спірному майні до 57/100 та відповідно зменшення частки ОСОБА_5 до 43/100.

Згідно вимог ч. 1 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або

визначення порядку користування майном.

Таким чином, Закон передбачає можливість і необхідність визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності подружжя дружини та чоловіка внаслідок чого така спільна власність набуває правового режиму спільної часткової власності. Зі змісту ст. 70 СК України випливає, що такі частки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та визнає за ОСОБА_5 право приватної власності на 43/100 частки квартири АДРЕСА_2 та на 43/100 частки нежитлового (кладового) приміщення № 6 секції 6 в будинку 11 по вулиці Генерала Цвєтаєва в місті Одесі, а за ОСОБА_3 на 57/100 частки квартири та на 57/100 частки нежитлового (кладового) приміщення відповідно.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Керуючись ст.ст. 76, 263-265, 353-354 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1), задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) право приватної власності на 43/100 частки квартири АДРЕСА_2 та на 43/100 частки нежитлового (кладового) приміщення № 6 секції 6 в будинку 11 по вулиці Генерала Цвєтаєва в місті Одесі.

Визнати за ОСОБА_3 (Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Виноградна, 24а, РНОКПП НОМЕР_2) право приватної власності на 57/100 частки квартири АДРЕСА_4 та на 57/100 частки нежитлового (кладового) приміщення № 6 секції 6 в будинку 11 по вулиці Генерала Цвєтаєва в місті Одесі.

Квартира АДРЕСА_2 складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30, 1 кв.м., загальною площею 58,2 кв.м.

Нежитлове (кладове) приміщення № 6 секції 6 в будинку 11 по вулиці Генерала Цвєтаєва в місті Одесі загальною площею 3, 36 кв.м.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 04 червня 2018 року.

С У Д Д Я: