Справа № 734/3761/17 Провадження № 22-ц/795/665/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Євстафіїв О. К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3,

на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2018 року; суддя Бараненко С.М.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 25 березня 2018, смт Козелець,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 р. ОСОБА_2 предявила позов до ОСОБА_3 в якому просила усунути перешкоди, які він їй чинить у користуванні житловим будинком, що знаходиться в с. Красилівка, Козелецького району, Чернігівської області, по вулиці Польова, № 1, шляхом виселення з нього ОСОБА_3 без надання іншого житла. Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що вона є власником зазначеного будинку, в якому разом з нею проживав та є зареєстрованим на даний час її колишній співмешканець ОСОБА_3 Через неприязні стосунки з відповідачем позивач була змушена піти з дому та проживати у матері, а відповідач залишився проживати у спірному будинку. У звязку з тим, що ОСОБА_2 створила нову сімю, вона має намір повернутися проживати у належний їй будинок, але відповідач створює їй перешкоди в користуванні ним і відмовляється добровільно виселитися та знятися з реєстрації у цьому будинку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: усунуто перешкоди, які ОСОБА_3 чинить ОСОБА_2 в користуванні спірним будинком шляхом виселення з нього ОСОБА_3 без надання йому іншого жилого приміщення; з останнього на користь ОСОБА_2 стягнуто 640 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи дане рішення, суд І інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи доведено, що відповідач протиправно чинить позивачеві перешкоди у користуванні належним їй будинком № 1 по вул. Польовій в с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до нього. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в ході розгляду справи встановлено, що сторони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та в цей період за спільні кошти придбали спірний будинок і після його придбання вони разом провели у ньому ремонтні роботи та здійснили до нього добудови.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, а представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю як жінка та чоловік, не перебуваючи у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, з 2006 р. по 2013 р., що підтверджується довідкою Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 294 від 23.10.2017 (арк. 14) і жодною з сторін не заперечується. Від спільного мешкання у сторін мається спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою цієї ж ради від 23.10.2017 № 293 (арк. 15).

Згідно з договором купівлі-продажу від 14.12.2006, який у цей же день посвідчено приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4304, ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_6, продав, а ОСОБА_7 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Красилівка Козелецького району Чернігівської області, вулиця Польова, будинок № 1, що підтверджено копією цього договору і витягу про реєстрацію на його підставі права власності на спірний будинок (арк. 7, 8). На дату вчинення даного договору сторони проживали разом, що підтверджено довідкою Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 85 від 19.01.2018 (арк. 28).

Копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджено, що з 19.12.2006 по цей час у даному будинку зареєстровані сторони, їхня донька ОСОБА_4 і донька позивача ОСОБА_8 (арк. 9-10).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте згідно з ч. 2 ст. 321 цього ж Кодексу, у випадках і в порядку, встановлених законом, особа може бути обмежена у здійсненні права власності. В контексті спірних правовідносин таке обмеження встановлено ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР, відповідно до яких члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Для цілей цієї статті статтею 64 цього ж Кодексу визначено, що до членів сім'ї власника житла належать його дружина, їхні діти і батьки, що членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені вище, перестали бути членами сім'ї власника, але продовжують проживати в належному йому жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як власник та члени його сім'ї.

Виходячи з сукупності наведених норм права і встановлених по справі обставин, ОСОБА_3 вселився до спірного будинку як член сімї його власника - ОСОБА_2, а припинення сімейних відносин між ними не тягне за собою припинення права на проживання ОСОБА_3 у спірному будинку.

Крім того, з наявних у справі доказів не вбачається, що спірний будинок є особистою власністю ОСОБА_2

З викладеного випливає, що висновок суду І інстанції про задоволення позову є хибним.

Судом І інстанції не перевірено заперечень ОСОБА_3 проти позовних вимог ОСОБА_2 Внаслідок цього судом встановлено не всі обставини, що мають значення для справи, і не застосовані норми права, які мають бути застосовані при її вирішенні, що призвело до помилкового вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 належить стягти 960 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 960 (девятсот шістдесят) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29.05.2018.

Головуючий:Судді: