БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.,

при секретарі судового засідання Агашаріфовій В.А.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Хагворд Менеджмент Лімітед до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Соборний відділ Державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що компанія Хагворд Менеджмент Лімітед не є стороною за виконавчим провадженням №46221415 у межах якого накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру №164 за адресою: м.Дніпро, вул..Глинки, буд.2, звернувшись 20.12.2016 року до Соборного відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із клопотанням про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить позивачу на підставі рішення суду. Позивачу відмовлено в усній формі у задоволенні даного клопотання у письмовій формі на адресу позивача від Соборного ВДВС м.Дніпра ГТУЮ жодної інформації не надходило. Позивач вважає, що такі дії обтяжують його право вільно та на свій розсуд розпоряджатись майном, грубо порушують законні права позивача.

Представником відповідача ОСОБА_2 надано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 09.09.2015 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 заборонено відчуження такого майна, про що внесено до Державного реєстру обтяжень запис.

Для зняття арешту з майна позивач звернувся із заявою до Соборного відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із клопотанням про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить позивачу на підставі рішення суду. Позивачу відмовлено в усній формі у задоволенні даного клопотання, у письмовій формі на адресу позивача від Соборного ВДВС м.Дніпра ГТУЮ жодної інформації не надходило.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Нормами чч. 1, 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, з інформаційної довідки №97875506 від 20.09.2017 року квартира №164 знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Глинки, буд.2 відчужена на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2017 року.

З урахуванням зазначеного у задоволенні позовних вимог Хагворд Менеджмент Лімітед слід відмовити, оскільки зареєстрованим відповідно до вимог чинного законодавства власником квартири №164 за адресою: м.Дніпро, вул..Глинки, буд.2 є ОСОБА_4

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-5, 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог у справі за позовом Хагворд Менеджмент Лімітед до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Соборний відділ Державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з під арешту - відмовити.

Сплачений судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова