справа № 633/86/18
провадження № 2/633/78/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Смирнова В.А.,

за участю секретаря судових засідань- Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 листопада 2009 року Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області, актовий запис № 03.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, в звязку з чим, в сімї постійно виникають конфлікти. Стверджувала, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують з січня 2011 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка стверджувала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Таким чином, справа має бути розглянута в порядку загального позовного провадження з обовязковим проведенням підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 189, 196 ЦПК України, тому суд проводить підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов у повному обсязі, а відповідач позов визнав та вказав, що буде утримувати свою доньку добровільно. Матеріальний та житловий спір між сторонами відсутній, дитина після розірванні шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивачка прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Притуляк», на примирення не згодні.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 листопада 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 115419 (а.с.8).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 188802, виданим 18 березня 2010 року Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 03 (а.с.9).

Судом встановлено, що стосунки в родині позивача та відповідача погіршились, однією сімєю вони з січня 2011 року не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у звязку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду.

Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Шлюбні стосунки між ними припинились у зв'язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім'я розпалася, вони проживають окремо.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 5-10,12,13,81,141, 200, ч.1 ст.206, 229, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112-114 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, (дошлюбне прізвище Бородай) ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 03 від 27.11.2009 р.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище ОСОБА_1.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А. Смирнов