ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2631/18 Справа № 207/543/18 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

в с т а н о в и л а:

10 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Вказував, що згідно заочного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року з нього стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором 5.820 грн. та судові витрати в розмірі 229 грн.40 коп. 25 листопада 2015 року за виконавчими листами відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. 30 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачу.

Посилаючись на те, що державний виконавець повинен був винести постанову про закінчення виконавчого провадження та скасувати арешт, накладений на його майно, просив у скарзі зобов'язати керівника Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винести постанову про закінчення виконавчих проваджень та скасувати арешти на все майно боржника.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не був ознайомлений зі своїми правами та обов'язками; наклавши арешт на все майно державний виконавець порушив права особи в подальшому набути права власності на майно, вартість якого може перевищити суми виконавчого провадження; повертаючи виконавчі листи стягувачу в постанові виконавцем зазначено, що термін повторного пред'явлення виконавчих листів спливає 30 травня 2017 року, повторно виконавчі листи пред'явлені не були.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно заочного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5.820 грн. та судові витрати в розміврі 229 грн.40 коп. (а.с.12-15).

25 листопада 2015 року за виконавчими листами відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника (а.с.17-22).

30 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу у зв'язку з відсутністю майна (а.с.26-27).

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

При цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, а тому відсутні правові наслідки для застосування в такому випадку частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (тобто, коли рішення суду фактично не виконано), не є підставою для зняття накладеного арешту на майно боржника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на момент виникнення спірних правовідносин, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Виходячи з вищезазначених норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі.

Крім того, колегія суддів вважає, що ніщо не перешкоджає боржнику добровільно виконати рішення суду, що є його обов'язком згідно з вимогами статті 129 Конституції України, після чого арешт з його майна може бути знято відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як зі змісту апеляційної скарги оскаржуваної ухвали вбачається, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки судом правильно застосовано положення Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Висновки суду першої інстанції є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення судом.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.