Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/6268/16 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/1093/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на об'єкти нерухомості: 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частку від 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, 1/2 частку від 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, визнати за нею право на довічне успадковуване володіння та користування земельною ділянкою на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 9,79 га, яка належала ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею НОМЕР_1, виданого Вільнянською районною радою народних депутатів 30 грудня 1992 року, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №405.

В жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на об'єкти нерухомості: 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 9,79 га.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року визнано мирову угоду між ОСОБА_3 - з однієї сторони та ОСОБА_4 - з другої сторони, на наступних умовах:

1) Відповідач ОСОБА_4, яка діє як законний представник від імені та в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнає право ОСОБА_3 на спадкове майно після смерті її сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

2) Позивач ОСОБА_3 визнає право ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

3) Позивач ОСОБА_3 відмовляється від позову про визнання права власності в порядку спадкування на все майно і погоджується оформити спадщину разом з іншим спадкоємцем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

4) Відповідач ОСОБА_4, яка діє як законний представник від імені та в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, погоджується оформити спадщину разом з ОСОБА_3

5) Сторони домовились визнати права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, наступним чином з відповідним розподілом:

за ОСОБА_3 визнається право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складається із: жилий будинок літ.А; сараї літ.літ. Г, Д, Е, К, Б; вбиральня літ.В; басейн № 3; колодязь № 4; ворота № 1; паркан № 2; паркан № 5; хвіртка № 6; паркан № 7; гараж літ.Л; - що належала ОСОБА_8, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

за ОСОБА_3 визнається право постійного користування земельною ділянкою на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, площею 9,79 га, що належала ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2, виданого Вільнянською районною радою народних депутатів Запорізької області 10 вересня 2001 року, цільове призначення земельної ділянки - для ведення селянського (фермерського) господарства;

за ОСОБА_7 визнається право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, складається із: жилий будинок літ.А; відкрита веранда літ.а; сарай літ.Б; фундамент під душ літ.В; паркани №№ 1, 2, 3; стіни підпірні № 4, - що належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

за ОСОБА_7 визнається право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, що належала ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 липня 2009 року, справа №2-1032/2009.

6) Мирова угода є підставою для реєстрації відповідними державними органами права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на нерухоме майно, зазначене в мировій угоді, та внесення в наявні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно відповідних записів.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, та позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності - закрито, оскільки сторони уклали мирову угоду, яка визнана судом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, керівник Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, і направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди та закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 175 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Нормами частин 2-6 статті 175 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені сторони вчиняти ці дії.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, у тому числі на підставі правочину (стаття 328 ЦК України).

При цьому затвердження судом мирової угоди, якою вирішується питання переходу права власності, передбачає необхідність з'ясування чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не буде порушено право інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання такої угоди.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина.

Позивачем ОСОБА_3 зазначено, що до спадкового майна входить право постійного користування земельною ділянкою 9,79 га на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення фермерського господарства, що належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2, виданого Вільнянською районною радою народних депутатів 10.09.2001.

Згідно із ч. 1 ст. 92 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту ч. 2 ст. 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади.

Спірна земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту - на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а тому в силу підпункту г) пункту 4 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI перебуває у державній власності,

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Положеннями ч. 1 ст. 407 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Аналогічні вимоги закріплено у ч. 1 ст. 102-1 ЗК України, відповідно до якої право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 407 ЦК України та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.11.2016 у справі №6-3113цс15 та від 05.10.2016 у справі №6-2329цс16.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується доводами апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не передбачено набуття громадянами права постійного користування земельними ділянками, в тому числі у порядку спадкування, оскільки воно втрачається зі смертю спадкодавця, в той же час як оскаржуваною ухвалою суду вирішено зазначене питання.

Крім того, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість затвердження мирової угоди, умовами якої передбачено розподіл майна, що входить до складу спадщини, оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням питання для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу на відсутність повноважень у керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області звертатись з апеляційною скаргою замість органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, не приймається апеляційним судом з огляду на наступне.

У відповідності до п.п. 3 п. 6 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке було витребувано Апеляційним судом Запорізької області за клопотанням ОСОБА_3, посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатись до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Отже, в даному випадку у Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відсутні повноваження щодо оскарження ухваленого у даній справі судового рішення.

Посилання ОСОБА_3 на пропуск керівником Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області передбаченого ст. 354 ЦПК України строку на апеляційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року також не може бути прийнято апеляційним судом з наступних підстав.

Апеляційна скарга подана 14 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року № 2147-VІІ судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

З матеріалів справи вбачалось, що Токмацька місцева прокуратура Запорізької області не брала участь у розгляді справи, докази отримання копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, були відсутні підстави вважати, що керівником Токмацької місцевої прокуратури був пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду, про що було зазначено в ухвалі судді Апеляційного суду Запорізької області від 27 грудня 2017 року

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року у цій справі скасувати, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: