АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 травня 2018 року

м. Харків

справа №642/4993/17

провадження № 22-ц/790/2386/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2017 року (суддя Проценко Л.Г.)

по справі №642/4993/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування витрат співвинахіднику та володільцю майнових прав інтелектуальної власності на винаходи,-

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначив, що він та співвинахідники, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками майнових патентних прав на ряд винаходів, що засвідчені патентами №34768, №35504, №50563, №103896, №104864. Одним з патентоволодільців був ОСОБА_6, який помер 06.01.2016 року. Спадкоємцем померлого є його син ОСОБА_1. Позивач ніс витрати з утримання патентів і вважає, що відповідач, як спадкоємець патентних прав, має компенсувати йому витрати співвинахідника та володільця патентних прав у розмірі 2008061,10 грн.

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися

3-і особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, надали заяви про те, що вони не заперечують проти задоволення позову.

РішеннямЛенінського районного суду міста Харкова від 19.12.2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат у розмірі 2 008 061, 10 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати коштів за оформлення та підтримання чинності патентів. Крім того, жодних відносин у ОСОБА_1 та патентних повірених ОСОБА_7, ОСОБА_8 не виникало.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з вимог статей 1226, 1218 ЦК України, статей 22, 29 ЗУ «Про охорону прав на винаходи на корисні моделі» та тих обставин, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_6, який є одним із власників прав на винаходи за патентами № №34768, №35504, №50563, №103896, №104864, має право на частку у спільній сумісній інтелектуальній власності та як власник патенту повинен сплачувати відповідні збори за підтримання чинності патенту.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належать майнові права інтелектуальної власності на кілька винаходів, що засвідчені патентом № 34768 «Склад для обробки пар тертя», патентом № 35504 «Змащувальна композиція», патентом №50563 «Патрон», патентом № 103896 «Мастильна композиція та спосіб її приготування» та патентом № 104864 «Наноструктурний ревіталізант та спосіб отримання наноструктурного ревіталізанта зі стійкою формою наноструктури» (а.с.48-57).

Відповідно до ст.28 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі», взаємовідносини при використанні винаходу (корисної моделі), патент на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник патенту може використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) та передавати право власності на винахід (корисну модель) іншій особі без згоди інших власників патенту.

Договору між співвинахідниками про здійснення прав на винаходи не укладалося.

06.01.2016 року ОСОБА_6 помер (а.с.58).

Спадкоємцем ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_1, що підтверджується кількома свідоцтвами про прво на спадщину за законом від 01.09.2016 року та 05.10.2016 року, які були видані приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9В ( а.с. 59 -64).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.08.2017 року, яке набрало законної сили, визначено, що частки померлого ОСОБА_1 у спільній сумісній власності становила: 1/4 на винахід «Склад для обробки пар тертя» за патентом № 34768; 1/4 на винахід «Змащувальна композиція» за патентом № 35504; 1/3 на винахід «Патрон» за патентом №50563; 1/3 на винахід «Мастильна композиція та спосіб її приготування» за патентом № 103896; 1/3 на винахід «Наноструктурний ревіталізант та спосіб отримання наноструктурного ревіталізанта зі стійкою формою наноструктури» за патентом № 104864 (а.с.65,66 ).

Частинами 1, 2 статті 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 420 ЦК України визначений перелік об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, до об'єктів права інтелектуальної власності належать винаходи, корисні моделі, промислові зразки.

Згідно ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом, умови та порядок видачі патенту встановлюється законом.

Згідно ст.ст. 22, 29 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» заявником сплачується державне мито за видачу патенту та збір за публікацію про видачу патенту. Власник патенту повинен сплачувати відповідні збори за підтримання чинності патенту і добросовісно користуватися виключним правом, що випливає з патенту.

Матеріали справи містять документи на підтвердження проведення патентними повіреними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період з 1999 року по 2017 року робіт по оформленню заявок на винаходи та підтримання чинності патентів №34768, №35504, №50563, №103896, №104864, власниками яких є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, а також акти звірки наданих послуг та здійснених платежів ( а.с. 19 34 ).

Оскільки співвинахідники мають спільно нести витрати, що повязані з їх правами на обєкти права інтелектуальної власності, у рівних частках, ОСОБА_6 має майновий обовязок з виплати на користь позивача грошової суми у розмірі 2 008 061, 10 грн.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України спадщина включає до свого складу не лише майно, а також майнові права та обовязки спадкодавця.

Як роз'яснено у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року до складу спадщини входять майнові права інтелектуальної власності, чинні на час відкриття спадщини (право на отримання винагороди за використання твору, право на відтворення, опублікування і розповсюдження авторських творів, право на оформлення винаходу, корисної моделі тощо).

Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Таким чином, право ОСОБА_1 у спільній сумісній інтелектуальній власності відповідно до вимог статті 370 ЦК України, є спадковим майном і підлягає спадкуванню на загальних підставах.

До складу спадщини після ОСОБА_6 входять не лише майнові права на винаходи, що засвідчуються патентами № 34768, № 35504, №50563, № 103896, № 104864, а також майнові обовязки спадкодавця, не виконані ним до своєї смерті.

Докази на підтвердження того, що частка витрат, що повязані з його правами на обєкти права інтелектуальної власності сплачені особисто ОСОБА_6 або його спадкоємцем ОСОБА_1 відповідачем чи його представником не надано.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, копії яких знаходяться в матеріалах справи, вартість майна, отриманого ОСОБА_1 у спадщину перевищує заявлені ОСОБА_3 вимоги.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_10