№ 610/3659/18
№ 2/610/1465/2018
м. Балаклія 12.12.2018 року
Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко В.М., розглянувши позовну заяву Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан,
07.12.2018 року до суду надійшов позов, в якому вказано, що на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Балаклія Харківської області по вул. Жовтнева, 41-а в м. Балаклія Харківської області відповідачем ОСОБА_1 встановлена пересувна тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності з продажу продовольчих товарів без державної реєстрації права користування земельною ділянкою, яка була розміщена за вищевказаною адресою на підставі паспорта прив'язки пересувної тимчасової споруди з продажу продовольчих товарів, оформленого сектором містобудування та архітектури Балаклійської РДА, строк дії якої скінчився 24.12.2017р. Однак відповідачем продовжується незаконне використання вказаної земельної ділянки.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
За вимогами статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб ? підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 25 вересня 2001 року зареєстрований як ФОП.
Балаклійська міська рада звернулася з позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності, з підстав розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на земельній ділянці після закінчення строку дії паспорта прив'язки пересувної тимчасової споруди, тобто незаконного використання вказаної земельної ділянки при здійсненні підприємницької діяльності.
Таким чином, спірні правовідносини виникли із земельних відносин, пов'язаних із користуванням земельною ділянкою ФОП для здійснення підприємницької діяльності; відповідач ФОП ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою без державної реєстрації права користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності.
За загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників.
Земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.
Характер правовідносин, що виникли між сторонами, свідчить про те, що він пов'язаний з використанням спірної земельної ділянки відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, спір пов'язаний з правом користування земельною ділянкою, яке позивачем не визнається, а позовні вимоги стосуються прав та інтересів сторін саме як учасників господарських відносин.
Оскільки юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу сторін та предмета позовних вимог, позов Балаклійської міської ради Харківської області заявлений до ОСОБА_1 як до ФОП користувача нерухомого майна, який здійснює підприємницьку діяльність, тому в силу вимог статті 4, 20 ГПК України, має розглядатися в порядку господарського судочинства.
Посилання позивача, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, бо позов пред'явлено до фізичної особи ОСОБА_1, користувача нерухомого майна, який незаконно використовує спірну земельну ділянку, спростовуються матеріалами справи, а саме листами Балаклійської міської ради Балаклійського району Харківської області від 09.01.2018р. та 06.02.2018р., які були адресовані ФОП ОСОБА_1, а також витягом з ЄДР.
Аналогічний правовий висновок був висловлений у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 14.11.2018р., справа № 127/2709/16-ц.
Відповідно до ч.ч. 2, 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 186 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
1.Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Балаклійської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.
2.Зобов'язати Управління Державної Казначейської служби України в Балаклійському районі Харківській області повернути Балаклійській міській раді Харківської області суму сплаченого судового збору згідно до платіжного доручення № 521 від 26.11.2018р. в сумі 1762 гривні.
3.Видати Балаклійській міській раді Харківської області з матеріалів справи оригінал платіжного доручення № 521 від 26.11.2018р. про сплату судового збору в сумі 1762 гривні.
4.Роз'яснити позивачу право на пред'явлення даного позову до Господарського суду Харківської області в порядку господарського судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко