ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м.Суми

Справа №588/1278/17

Номер провадження 22-ц/788/273/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, Виконавчий комітет Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області,

представники відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року в складі судді Линник О.С., ухваленого у м. Тростянець,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила: встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6, який помер 29.12.2016 року; визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 та посвідчений 02.04.2010 року секретарем Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області ОСОБА_7

Свої вимоги мотивує тим, що, з невідомих їй причин, прізвище її батька у його паспорті записано як «Рєзніченко», в той час у її свідоцтві про народження записано «Різниченко», що перешкоджає в оформленні нею спадкових прав. Крім того, після смерті її батька ОСОБА_6, вона звернулась із заявою до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, де їй стало відомо про існування заповіту, складеного її батьком за життя, яким останній заповів все своє майно рідній сестрі ОСОБА_3. Як стало відомо позивачу, зі слів брата її батька ОСОБА_8, що підписання батьком заповіту відбулось 08.03.2010 року, коли вони після вживання спиртних напоїв сиділи на лавочці на вулиці біля свого будинку, розташованого за адресою по вул. Вишневій,7 у с. Набережне Тростянецького району. До них підїхала секретар Гребениківської сільської ради ОСОБА_7, та вийшла із будинку відповідач ОСОБА_3, яка проживає у м. Суми, але періодично приїжджає туди, та повідомила, що хоче, щоб батько позивача переписав на неї все майно, а його брат ОСОБА_8 переписав все своє майно на дочку відповідача. Вони разом, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, підписали якісь папери, надані секретарем сільради і були виготовлені наперед, в присутності вказаних осіб. Позивач вважає, що вказаний заповіт не відповідає вимогам ст.ст.203, 214, 225, 1247 ЦК України, оскільки час та місце його складання взагалі не відповідає дійсності, крім того була порушена таємниця заповіту - при його підписанні були сторонні особи, в тому числі і відповідач. Крім того, її батько за життя говорив, що все майно, яке йому належить, перейде дітям, а саме позивачу та її сестрі, тому вважає, що під час підписання заповіту батько, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, не усвідомлював значення своїх дій. Також, посилаючись на вказані обставини, позивач вважає заповіт одночасно нікчемним в силу порушення його форми та посвідчення, та недійсним, бо волевиявлення батька не відповідало його волі та не було вільним.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 14.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_6, який помер 29.12.2016 року в с. Набережне Тростянецького району Сумської області. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту відмовлено. Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплати судового збору, залишено без відшкодування.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове про задоволення позову, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що нею в судовому засіданні було доведено належними доказами письмовими, показаннями свідків, її позовні вимоги стосовно визнання заповіту недійсним, протилежного відповідачами не було підтверджено будь-якими доказами. Вказує, що в матеріалах справи відсутнє рішення виконкому сільської ради яким надано ОСОБА_7 повноваження на посвідчення заповітів, а при посвідчені заповіту були присутні ОСОБА_3 та брат її батька, чим було порушено таємницю посвідчення заповіту, а сам заповіт було посвідчено поза приміщенням виконавчого комітету сільської ради та без сплати державного мита. Зазначає, що в журналі посвідчення нотаріальних дій сільської ради під № 37 міститься запис від 14.05.2010 року щодо посвідчення довіреності, а не заповіту, про що було встановлено судом, але не взято до уваги. Зазначає, що її батько 02.04.2010 року в с. Гребениківка не був, заповіт там не підписував, а заповіт, також, не записаний до алфавітної книги обліку заповітів, яку відповідачем надано не було за її відсутності. Зазначає, що заповіт було внесено до спадкового реєстру лише 09.04.2010 року. Крім того, судом не було взято до уваги показання свідків щодо обставин його складання .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін. Вказує, що судом було постановлене обґрунтоване та законне рішення в цій частині, а посилання позивача з приводу недійсності заповіту не були доведені належними доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_3 до суду не прибула і просила розглянути скаргу без її участі.

Представник Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області у листі до суду просили розглянути скарги без участі їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б слугували підставою для визнання спірного заповіту недійсним, а виявлене порушення посадовою особою порядку ведення реєстру для реєстрації нотаріальних дій є недостатньою підставою для встановлення факту порушення вимог щодо форми і посвідчення оспорюваного заповіту, та як наслідок, його нікчемності.

В частині задоволення позову рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що після смерті ОСОБА_6, 29.12.2016 року, відкрилась спадщина (а.с. 10).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_1, як спадкоємець за законом, та його сестра ОСОБА_3, яка прийняла спадщину за заповітом (а.с. 61, 63, 64).

За результатами звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою від 29.12.2016 року про прийняття спадщини після смерті її батька, позивачу було повідомлено, що за життя ОСОБА_6 склав заповіт, в якому все своє майно заповідає ОСОБА_3

15.03.2017 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 (а.с. 64).

Не погоджуючись із заповітом, ОСОБА_1 подала державному нотаріусу заяву від 21.09.2017 року з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 до вирішення питання щодо дійсності заповіту у судовому порядку (а.с. 67).

Згідно копії спадкової справи, відкритою Тростянецькою районною державною нотаріальної конторою після смерті ОСОБА_6 02.04.2010 року ОСОБА_6 був складений заповіт, за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3

Вказаний заповіт посвідчений секретарем Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області ОСОБА_7

У заповіті міститься підпис заповідача та зроблений ним напис «заповіт прочитано мною вголос та підписано власноручно», а у тексті заповіту зазначено: місце, дата, складання заповіту, число, місяць, рік та місце народження ОСОБА_6 та ідентифікаційний код. Заповідачу розяснено зміст ст.ст. 1234, 1241, 1253, 1254, 1255, 1307 ЦК України. Заповіт прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_6 та власноручно ним підписаний у присутності секретаря. Також, у заповіті зазначено, що заповіт записаний секретарем сільської ради зі слів ОСОБА_6, особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. За складання заповіту стягнуто державне мито 0,85 грн.

Дійсно на заповіті є позначка проте, що заповіт зареєстровано у реєстрі за №37, але відповідно до книги нотаріальних реєстрів 04-02 за порядковим номером 37 від 14.05.2010 року міститься запис, що зареєстрована довіреність ОСОБА_9 (а.с. 91-93).

За даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.04.2010 року цією датою відбулась державна реєстрації заповіту за місцем посвідчення - Гребениківська сільська рада, дата посвідчення - 02.04.2010 року (а.с. 45, 89).

Підставами позовних вимог ОСОБА_1 є визнання заповіту складеного її батьком ОСОБА_6 02.04.2010 року недійсним з підстав, що час та місце його складання не відповідає дійсності (зі слів позивача заповіт складено 08.03.2010 року та не в приміщенні сільради), крім того була порушена таємниця заповіту - при його підписанні були сторонні особи. Також, волевиявлення її батька не відповідало його волі та не було вільним (він перебував в стані алкогольного спяніння та за життя висловлював бажання щоб спадщина дісталась його дітям). Крім того, заповіт був складений з порушенням його форми.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Також, підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК. Такі заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами, та порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15.06.1994 року № 419 «Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених».

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.11.2011 року № 1298/20036) нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення цих дій.

Посвідчення заповіту неуповноваженою особою, тобто посадовою, службовою особою, яка відповідно до норм статей 1251 - 1252 ЦК не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемність заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК).

Відповідно до ст. 1251 ЦК, ст. 37 Закону України «Про нотаріат», у редакції чинній на час складання спірного заповіту, посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти, якщо у населеному пункті немає нотаріуса.

Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання заповіту недійсним, оскільки спірний заповіт був складений за формою визначеною законом, власноручно підписаний заповідачем та посвідчений у відповідності до вимог закону, оскільки заперечення позивача щодо посвідчення заповіту неуповноваженою особою не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Крім того, ствердження позивача про не усвідомлення батьком значення своїх дій під час складання заповіту через перебування у нетверезому стані відповідно до ст. 225 ЦК України не може ґрунтуватися на показаннях свідків, які не були присутні під час їх вчинення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що в оскарженій частині рішення суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини, що мають значення для справи, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

ОСОБА_10