Справа № 484/2184/18
Провадження № 2-о/484/80/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Первомайська міська рада Миколаївської області про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 22.06.2017 року обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.06.2017 року помер її чоловік ОСОБА_3 на день смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Автодорівській, 134 в м. Первомайську Миколаївської області. Вона як спадкоємиця першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що нею не надано документів про фактичне прийняття спадщини, в звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Заявниця в судове засідання не зявилась, проте в судовому засіданні присутній її представник ОСОБА_4 яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22.05.2018 року.

Представник заявниці ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнила вимоги заявниці, просила встановити факт постійного проживання заявниці зі своїм чоловіком ОСОБА_3, який помер 22.06.2017 року на час відкриття спадщини по вул. Автодорівській, 134 в м. Первомайську Миколаївської області.

Представник заінтересованої особи Первомайської міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог заявниці не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2018 рокув м. Києві помер чоловік заявниці ОСОБА_3 ( а.с. 3).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Автодорівській, 134 в м. Первомайську Миколаївської області ( а.с. 6, 8-16).

Відповідно до довідки квартального комітету м. Первомайська №59 від 21.05.2018 року ОСОБА_2 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3, до дня його смерті за адресою: вул. Автодорівська, 134 в м. Первомайську Миколаївської області (а.с.7).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

П ри цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином в судовому засіданні доведено той факт, що заявниця ОСОБА_2 по день смерті свого чоловіка ОСОБА_3 постійно проживала разом з ним за адресою: вул. Автодорівська, 134 в м. Первомайську Миколаївської області, що обєктивно підтверджується матеріалами цивільної справи, поясненнями представника заявниці, показаннями свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5,7,12, 263-265, 293,294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, зі своїм чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 22.06.2017 року, спадкодавцем на час відкриття спадщини, за адресою вул. Автодорівська, 134 в м. Первомайську Миколаївської області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області, через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2018 року.

СУДДЯ :