Справа № 360/1270/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Клопот О.О.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 22 січня 2018 року його мати ОСОБА_2 померла в селищі Успенка Лутугінського району Луганської області, яке на даний час відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому видане там свідоцтво про смерть матері не приймається до відому на іншій території України.

Просив встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22 січня 2018 року в селищі Успенка Лутугінського району Луганської області.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав і викладене підтвердив.

Заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, заявник ОСОБА_1 народився 17 лютого 1954 року в селищі Куцербовка Успенського району Ворошиловградської області і його матірю є ОСОБА_2. (а.с.3)

Згідно з копією паспорту громадянина України серії ЕМ №177041, виданого Лутугінським РВ УМВС України в Луганській області 25 березня 1999 року, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець селища Успенка Лутугінського району Луганської області, з 31 січня 2002 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.2)

Згідно з копією довідки № від 02 травня 2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, і його місцем проживання на даний час є АДРЕСА_1. (а.с. 4)

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 01 лютого 2018 року відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної Луганської народної республіки, ОСОБА_2 померла 22 січня 2018 року в селищі Успенка Лутугінського району ЛНР, про що 01 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис за № 96. (а.с.5)

Як убачається з копії довідки про причину смерті №8 від 23 січня 2018 року, виданої Лутугінською центральною районною багатопрофільною лікарнею самопроголошеної Луганської народної республіки, ОСОБА_2 померла 22 січня 2018 року, причина смерті хронічна судинно-мозкова недостатність, атеросклероз судин головного мозку. (а.с.6)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", селище Успенка Лутугінського району Луганської області відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За правилами ст.1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх най- мінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог ст.263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що ОСОБА_2 померла в селищі Успенка Лутугінського району Луганської області 22 січня 2018року, що за правилами ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Керуючись статтями 259, 263-265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка померла 22 січня 2018 року в селищі Успенка Лутугінського району Луганської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий-суддяОСОБА_3