13.12.2018 Справа № 380/1313/18
Провадження по справі № 2-к/380/1/18
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві клопотання Білоцерківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року,

встановив:

До Тетіївського районного суду Київської області надійшло клопотання Білоцерківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в особі заступника начальника відділу представництва ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 проти ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник Білоцерківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 клопотання підтримала.

ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечує, проте просить судвідстрочити на 10 років визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року, оскільки на даний час він не має матеріальної змоги сплачувати аліменти в призначеному судом розмірі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.81,82 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

В п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відповідності до ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Визнання рішень судів Латвійської Республіки на території України проводиться на підставі Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року, ратифікованої Законом України № 26-VII від 11.01.2013 року.

Відповідно до ст. 20 даної Конвенції рішення, винесене в одній Договірній державі («держава походження»), визнається та виконується в інших Договірних державах, якщо: кредитор мав звичайне місце проживання в державі походження на момент, коли провадження було розпочато; рішення виніс орган, що здійснював юрисдикцію у справі про особистий стан чи батьківську відповідальність, якщо ця юрисдикція не ґрунтувалася тільки на громадянстві однієї зі сторін.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 проти ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у такому розмірі: на утримання дочки ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 0, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання сина ОСОБА_5 ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 5, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання дочки ОСОБА_6 ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 8, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання сина ОСОБА_7, латвійський ідентифікаційний номер: 0, до 18 травня 2016 року - щомісяця у розмірі 25% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати, а з 19 травня 2016 року - щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати. Стягнення розпочато з 29 вересня 2015 року (копія рішення з перекладом а.с. 5-18).

Відповідно до підтвердження про належне повідомлення, відповідач ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про актуальний процес судочинства та про можливості бути заслуханим 22.02.2016 року, а також про прийняття рішення та про можливості його заперечити або оскаржити 11.10.2016 року (а.с.23-24).

Рішення набуло чинності 01.11.2016 року (підтвердження з перекладом 19-20) та було вручене відповідачу Тетіївським районним судом Київської області 11.10.2016 року, що підтверджується копію ухвали суду від 11.10.2016 року (а.с.37) та підтвердженням про вручення документа (а.с.39).

Оскільки відповідач ОСОБА_3 добровільно аліменти не сплачує, рішення потребує примусового виконання, ОСОБА_2 звернулася із заявою про визнання та примусове виконання даного рішення на території України за місцем проживання відповідача (копії заяв а.с. 27-35).

Відповідно розрахунку заборгованості (а.с. 41-43) ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 25.09.2015 року по 08.08.2017 року в сумі 7596,26 євро.

Таким чином, оскільки рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року набрало законної сили, підлягає примусовому виконанню, строк предявлення його до виконання не закінчився, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначених ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено, тому суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, а рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року - визнанню та примусовому виконанню із стягненням боргу по аліментах.

Клопотання боржника ОСОБА_3 про відстрочення визнання рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки на 10 років суд до уваги не бере, оскільки відстрочення визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду не входить до компетенції суду у відповідності цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

За курсом Національного банку України станом на 13.12.2018 року один євро дорівнює 31,5511 гривень.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити суму заборгованостізі сплати аліментів за період з 25.09.2015 року по 08.08.2017 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 239670,36 гривень (7596,26 х31,5511).

Керуючись ст.ст.462-467, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання Білоцерківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року, задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Мадонського районного суду Латвійської Республіки № С23082115 від 26 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у такому розмірі: на утримання дочки ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 0, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання сина ОСОБА_5 ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 5, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання дочки ОСОБА_6 ОСОБА_4, латвійський ідентифікаційний номер: 8, щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати; на утримання сина ОСОБА_7, латвійський ідентифікаційний номер: 0, до 18 травня 2016 року - щомісяця у розмірі 25% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати, а з 19 травня 2016 року - щомісяця у розмірі 30% від визначеної у Латвійській Республіці мінімальної місячної зарплати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, латвійський ідентифікаційний номер: 2, 7596,26 євро заборгованості зі сплати аліментів за період з 25.09.2015 року по 08.08.2017 року, що в перерахунку за курсом Національного банку України становить 239670 (двісті тридцять девять тисяч шістсот сімдесят) гривень 36 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович