Ухвала

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 751/1546/18

провадження № 61-43470ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В с т а н о в и в:

У січня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, посилаючись на те, що 12 листопада 2001 року вона працювала завідуючою відділом соціальних виплат в Козелецькій міжрайонній виконавчій дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності. 01 листопада 2012 року у зв'язку зі змінами у виробництві, скороченням працівників та введенням нового штатного розпису її переведено на посаду головного спеціаліста Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності. У зв'язку з реорганізацією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 01 серпня 2017 року її переведено до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на посаду головного спеціаліста сектору обліку страхувальників та доходів Козелецького відділення. Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 22 грудня 2017 року № 83-К її звільнено із займаної посади з 29 грудня 2017 року у зв'язку із скороченням штату працівників. ОСОБА_4 вважає, що звільнення здійснено всупереч положень статті 42 КЗпП України, а тому просила поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 37 291 грн 10 коп.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 208 року, в задоволенні позову відмовлено.

27 серпня 2018 року ОСОБА_4 надіслала засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу передати на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального правата позивача звільнено з роботи з порушенням трудового законодавства. ОСОБА_4 посилається на те, що серед осіб, які залишилися працювати в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області є працівники, які не мають переважного права на залишення на роботі. Також зазначає, що судами не враховано, що структура Фонду охоплює всю Чернігівську область, однак відповідачем не було запропоновано їй нову посаду в межах Чернігівської області.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 12 листопада 2001 року ОСОБА_4 прийнято на посаду завідуючої відділом соціальних виплат Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівської обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності.

Наказом Козелецької міжрайонної виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності від 26 липня 2017 року № 23-ос ОСОБА_4 звільнено з займаної посади з 31 липня 2017 року у зв'язку з переведенням до Козелецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівської області згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП України.

Згідно з наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 31 липня 2017 року № 20-к з 01 серпня 2017 року ОСОБА_4 прийнято на посаду головного спеціаліста сектора обліку страхувальників та доходів Козелецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області в порядку переведення.

31 жовтня 2017 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України, затверджений штатний розпис Козелецького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області в кількості 6 штатних посад: начальника відділенням, головного спеціаліста з бухгалтерських та фінансових питань, головного спеціаліста з питань матеріального забезпечення та страхових виплат потерпілим, двох головних спеціалістів з медичної реабілітації та соціальних послуг, головного спеціаліста в Бобровицькому районі.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 була попереджена про зміни в організації виробництва і праці, зміну умов оплати праці, граничну чисельність працівників, зміну істотних умов праці, системи оплати праці, розміру посадового окладу, найменування посад та про можливе майбутнє звільнення.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 22 грудня 2017 року № 83-к ОСОБА_4 звільнено з посади головного спеціаліста сектору обліку страхувальників та доходів Козелецького відділення, з 29 грудня 2017 року у зв'язку із скороченням штату працівників, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 21 лютого 2018 року № 06-15/547 в період з 26 жовтня 2017 року по 29 грудня 2017 року вакантні посади в Управлінні та його відділеннях відсутні.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне прав на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалося, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області під час звільнення ОСОБА_4 діяло в межах трудового законодавства. Крім того, ОСОБА_4 не мала переважного права на залишення на роботі, та роботодавець не використав своє право на перестановку працівників в межах однорідних посад при проведенні звільнення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська