Справа № 466/7453/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря Шаповалової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1

справа №466/7453/18; 2/466/2301/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у приватній спільній сумісній власності

ВСТАНОВИВ :

14.09.2018 року позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення часток у приватній спільній сумісній власності, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви просять постановити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4, (ІПН НОМЕР_3) на квартиру АДРЕСА_1; визначити за ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1; визначити за ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1; визначити за ОСОБА_4, (ІПН НОМЕР_3) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі покликаються на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються співвласниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на квартиру від 19 грудня 2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2009 року.

Дана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

З огляду на не, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а ОСОБА_2 являється особою літнього віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), остання фактично позбавлена реалізувати право на відчуження своєї частки квартири, а відповідач протягом тривалого часу перебуває за кордоном, а відтак іншого способу захисту своїх прав, як звернення з даним позовом до суду у позивачів не має.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, однак подали до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглядати справу у їх відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення не заперечують.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 19.12.2008 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.4).

Відповідно до ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 29.01.2009 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», квартира АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 19.12.2008 року належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

З довідки ЛКП «Варшавське-407» №4402 від 10.09.2018 року з місця проживання про склад сімї і прописки вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Так, враховуючи, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а ОСОБА_2 являється особою літнього віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), остання фактично, без згоди відповідача, позбавлена реалізувати право на відчуження своєї частки у квартирі.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності, а тому вирішуючи дане питання, суд виходить з рівності кожного з учасників спільної сумісної власності на спірну квартиру та визначає за кожним співвласником по 1/3 частині спірної квартири.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У звязку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 640,00 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,263,265,268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4, (ІПН НОМЕР_3) на квартиру АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_4, (ІПН НОМЕР_3) право внасності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІПН НОМЕР_3) в користь ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5