Справа № 635/5451/17
Провадження по справі № 2/635/495/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я. А.,

секретар судового засідання Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового звязку до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є батьком відповідача. На день звернення до суду він є непрацездатним, хворіє та за станом здоровя потребує постійного медичного нагляду та регулярного лікування. Позивач проживає разом з дружиною ОСОБА_4, яка також є пенсіонером та інвалідом другої групи. Позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1525 гривень, має статус «Дитина війни», інших джерел доходу не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Разом з тим, відповідач є працездатною особою, працює в ПАТ «Харківський канатний завод» на посаді водія. Угоди про добровільну сплату аліментів між ним та відповідачем не досягнуто. Таким чином, позивач посилаючись на наведене просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на своє утримання аліменти в розмірі 850 гривень зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового засідання.

16 лютого 2018 року до участі у справі в якості третьої особи була притягнута ОСОБА_3.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Відповідно до п.1.9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи в судове засідання не зявились, про день, час і місця якого повідомлялись належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності надала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити, розгляд справи повести за відсутністю позивача та його представника.

Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначає, що проти заявлених вимог не заперечує, справу просить розглянути без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце цього засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій зазначає, що проти позову заперечує, вважає за неможливе стягнення аліментів з відповідача на утримання батька, оскільки відповідач ОСОБА_2 вже зобовязаний судом сплачувати аліменти, а саме: на утримання малолітнього сина, додаткові витрати на лікування малолітнього сина, а також на утримання матері ОСОБА_4 Виходячи з заробітку відповідача, останній не має можливості сплачувати, аліменти матері, сину та ще і батькові (позивачу по справі).

Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статі 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимогам статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

В силу вимог статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, вказавши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЯК № 572898 виданого 12.11.1969 Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області.

Як вбачається з копій пенсійного посвідчення № серії АА № 072164 виданого 31.10.2005, посвідчення серії З № 523497 виданого 15.11.2005 УПСЗН Харківського району, тимчасової довідки 4701/5 виданої 08.10.08 Управлінням праці та соціального захисту населення ХРДА Харківської області, позивач є особою пенсійного віку, має статус «ветеран праці» та «дитина війни».

Згідно довідки Харківського приміського обєднаного Управління пенсійного фонду України від 06.10.2017 № 2072-02-02/44 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 1 520, 52 гривень на місяць.

Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно частини першої статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги

Отже, для призначення судом аліментів на утримання батьків, суд має дослідити, чи є позивач непрацездатним та чи потребує він матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком в розмірі 1 520,52 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Таким чином, розмір пенсії, який отримує позивач перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач (осіб, які втратили працездатність).

Жодних письмових доказів того, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, ні ним, ні його представником суду надано не було.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, позивачем не було доведено факту потребування ним матеріальної допомоги від сина.

Щодо посилання позивача на те, що він є хворою людиною та потребує чималих коштів на лікування, то слід зазначити наступне. Позивачем не було надано суду жодного документу, який би підтверджував розмір його витрат на лікування та розмір витрат вже понесених на лікування. При цьому, копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка надана позивачем до позову, не вказує на безумовність наявності у нього потреб у лікуванні та розмір затрат на таке лікування.

Згідно частин першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Суд критично ставить до твердження ОСОБА_1 про те, що він у скрутному матеріальному становищі, оскільки даний розмір пенсії отримує чимала кількість громадян України.

Статтею 205 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз'яснено судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи вимоги вищевказаної статті, судом було з'ясовано, що ОСОБА_1 проживає разом з дружиною ОСОБА_4, яка також отримує пенсію та на утримання якої рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2017 (рішення набрало законної сили 27.12.2017) стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі 850 гривень щомісячно.

Між тим, позивачем не надано суду доказів, що отримувана ним пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування та проживання, а також, що відповідач матеріально забезпечений та відповідно має можливість надати відповідну допомогу.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якого рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2016 року з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 580,00 гривень, щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року спосіб і розмір вказаних аліментів змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частики від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня набрання чинності рішення суду про зміну аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили. Окрім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.07.2016 з ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 745,00 гривень щомісячно, починаючи з 16 червня 2016 року і до одужання дитини в період досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_7.

Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, який виконаний Державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину ОСОБА_8, за ОСОБА_2 згідно дублікату виконавчого листа № 635/4951/16-ц від 08.08.2016 обліковується заборгованість зі сплати додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_6 за період з 16.06.2016 по 01.02.2018 і загальний розмір заборгованості становить 14 527,49 гривень.

Отже, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені судом належним чином, виходить із того, що позивач не довів наявність у нього потреби у матеріальній допомозі, а також враховуючи, що сам по собі факт непрацездатності позивача ОСОБА_1 не зумовлює виникнення у відповідача обовязку надання йому утримання та не свідчить про наявність цієї потреби, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 81, 141, 247, 263-265, 354, 355 та розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) за адресою: с. Перемоги Харківського району Харківської області, вул. Шкільна, 32; РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) за адресою: с. Перемоги Харківського району Харківської області, вул. Шкільна, 32; РНОКПП НОМЕР_2;

Третя особа - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Повне рішення складено 30 травня 2018 року.

Суддя - Я. А. Шинкарчук

.