РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Моштук Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договору кредиту, договору іпотеки, повернення безпідставно набутих грошових коштів,-

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом, де, з урахуванням поданих в подальшому уточнень, просила розірвати укладені з ПАТ КБ «ПриватБанк» (з 21.05.2018 року назву змінено з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») договір кредиту від 10.02.2006 року, договір іпотеки із додатками до нього, стягнути на користь позивача 2083,00 доларів США як безпідставно грошових коштів.

При цьому позивач зазначила, що між нею та відповідачем 10.02.2006 року укладено договір кредиту, за умовами якого вона, як позичальник, отримала кредит в розмірі 35 232,00 доларів США зі сплатою щомісячних платежів в сумі 954,77 доларів США з кінцевим строком повернення 09.02.2010 року. Додатковою угодою від 25.03.2013 року термін дії договору продовжено до 10.02.2022 року. В забезпечення належного виконання боржником взятих на себе зобов»язань між сторонами укладено договір іпотеки від 13.02.2006 року, за умовами якого відповідач прийняв в іпотеку належні позивачу житловий будинок площею 114,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 2500 кв.м. за адресою: Житомирська обл.., Житомирський р-н, с. Глибочиця, вул. Вишнева, 48.

Позивач зауважує, що з моменту укладення договору вона належним чином виконувала взяті на себе зобов»язання. Відповідач в свою чергу безпідставно здійснює нарахування відсотків, штрафних санкцій. Вимоги позивача про припинення тиску та вимагання заборгованості працівниками банку залишаються поза увагою.

Посилаючись на вказані обставину, положення ст. 651 ЦК України, яка визначає підстави для зміни або розірвання договору, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. При цьому зазначили, що розмір кредиту було сплачено в повному обсязі, а станом на день звернення до суду заборгованість по тілу кредиту становила 0, крім того, існувала переплата в сумі 2083,58 доларів США.

Представник відповідача заперечував з приводу задоволення позовних вимог. Зазначив, що на час розгляду справи в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває справа за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. За боржником рахується заборгованість, яка вчасно не сплачується. Розмір пені в сумі 14 874,15 доларів США, з приводу якої між сторонами досягнуто згоди про її списання угодою від 25.03.2013 року, рахується за позаобліковим розрахунковим рахунком, питання про розмір заборгованості повинен вирішуватись в спорі про стягнення заборгованості за позовом кредитодавця та не може бути підставою розірвання договорів.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 03.12.2014 року звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з вищезгаданим позовом.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.12.2014 року по справі відкрите провадження, ухвалою суду від 21.05.2015 року задоволено клопотання представника позивача про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи.

Судом встановлено, що 10.02.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, згідно якого позичальник ПАТ «КБ «ПриватБанк» зобов»язується надати позичальникові (ОСОБА_1І.) кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 09.02.2010 року включно у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 35 232,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди щомісяця в період сплати у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 договору. Періодом сплати сторони погодили з 25 по 30 число кожного місяця. В період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 954,77 доларів США для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

При цьому Банк зобов»язався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у договорі, відкрити рахунки для обслуговування., направляти на погашення заборгованості позичальника кошти, що надійшли на рахунок для зарахування в порядку, встановленому договором.

Позичальник прийняв на себе зобов»язання сплачувати відсотки за користування кредитом, винагороду і комісію згідно п.1.1 і п. 3.11. договору.

Додатковою угодою від 08.02.2013 року сторони погодили зменшити суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту по дату підписання угоди, на 14 796,39 доларів США, що склалась з нарахованої банком пені.

Банк зобов»язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.02.2006 року по 10.02.2022 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 52 831,04 долари США: у розмірі 33600 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 19 231,04 долари США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця у розмірі 0,2 % від суми за кредитом щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Періодом сплати сторони погодили з 20 по 25 число кожного місяця.

Додатком до договору сторони визначили графік погашення кредиту, відповідно до якого щомісячний платіж становить 452,90 доларів США, останній місяць лютий 2022 року 354,12 доларів США.

Відповідно до укладеного 13.02.2006 року договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов»язань, що випливають з кредитного договору від 10.02.2006 року, передала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 114,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 2500 кв.м. за адресою: Житомирська обл.., Житомирський р-н, с. Глибочиця, вул. Вишнева, 48.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

За положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом укладених між сторонами договорів кредиту та додаткової угоди до нього відповідач виступив боржником в частині обов»язку надати грошові кошти на певних умовах, здійснювати обслуговування розрахункових рахунків, проводити зарахування переданих з боку позичальника в рахунок сплати заборгованості грошових коштів, проводити таке зарахування в погодженій сторонами послідовності. В частині сподівань на повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, іншими визначених умовами одговору кредиту платежів, Банк виступив кредитором. Позичальник ОСОБА_1 у кореспондуючому таким вимогам зв»язку є боржником у зобов»язанні з повернення кредитних коштів, сплати відсотків.

За договором іпотеки іпотекодавець ОСОБА_1 взяла зобов»язання передати в іпотеку майно, банк таке майно прийняв як іпотекодержатель.

Оскільки критеріями істотності порушення умов договору, що можуть виступати підставою його розірвання, Закон визначає як наявність шкоди, так і очікуваних сподівань сторони внаслідок реалізації умов договору, які, внаслідок порушення, повинні суттєво вплинути та зменшити (перетворити) очікування у порівнянні з обговореними, суд, надаючи оцінку вказаним категоріям, вважає необхідним звернути увагу на таке.

В обов»язки відповідача як Банку хоча і входить зарахування грошових коштів, які вносяться позичальником в рахунок погашення заборгованості, визначення їх черговості, сума таких платежів, як і періодичність є чітко обумовлена положеннями договору, а їх сплата наводиться саме в обов»язок позичальника як боржника відповідно ст.ст. 509, 1054 ЦК України.

За змістом дослідженого в судовому засіданні висновку судово-економічної експертизи від 05.04.2018 року за період з початку дії договору станом на дату подачі позовної заяви сума нарахувань місячних платежів, які включають нарахування по тілу кредиту, відсотках, комісії, яка проведена банком, на 288,92 долари США менше, ніж передбачено умовами договору та ніж сума, визначена експертом; сума відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, яка проведена банком, на 2276 08 долари США більше, ніж сума, визначена експертом; сума коштів, яка зарахована Банком в сплату позичальником в рахунок щомісячних платежів (тіло, відсотки, комісія) та відсотків, що нараховані на прострочені суми, на 3365,35 доларів США менше, ніж сума визначена експертом; сума нарахованої банком пені на 4496,86 доларів США більше, ніж сума, визначена експертом. При нарахування відсотків на суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом, банком застосована ставка 30,58 % річних, яка є меншою, ніж зафіксовано в договорі кредиту (31,8 %). За період з 10.02.2006 року по 09.02.2010 року банком застосовано ставка пені 0,015 % при встановленій за договором 0,15 %; за період з 08.02.2013 року по 16.04.2013 року Банком безпідставно нараховано пеню в сумі 3402,2 долари США; банком безпідставно зараховано в погашення заборгованості по пені платежі: 07.11.12 року 1425.00 долари США, 24.12.2012 року 220,0 долари США, 25.01.2013 року 460,00 долари США, 25.02.2013 року 230,00 долари США та 25.03.2013 року 227,50 доларів США.

Вказане, на думку суду, підтверджує висновок про відсутність істотних порушень, які значною мірою позбавили сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки саме зафіксований в договорах обсяг прав та обов»язків сторін дозволяє надати висновок про належність виконання зобов»язвння та безпідставність або обґрунтованість заявлених вимог про стягнення заборгованості.

Правом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів наділена кожна особа (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пред»явлені вимоги банку про стягнення заборгованості оцінюються судом на підставі дослідження належних та допустимих доказів, які обґрунтовують або спростовують позицію сторін.

Суд звертає увагу, що за висновком судово-економічної експертизи від 05.04.2018 року переплата в сумі 2083,58 долари США існувала у позичальника станом на день звернення до суду, грошові зобов»язання виконані в повному обсязі станом на 03.12.2014 року. Сума місячних платежів, строк сплати яких станом на 03.12.2014 року не настав складає 36 767,04 долари США.

Домовленість сторін про необхідність списання пені в розмірі 14 796,39 долари США є підставою для врахування судом такої угоди при вирішенні питання про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено фактичне завдання шкоди внаслідок істотного порушення умов договору, а виниклий спір хоча і виявляє якість виконання, не може розглядатись в контексті суб»єктивного волевиявлення сторін при укладенні договору, тобто їх очікувань, та не може розв»язуватись шляхом розірвання договору.

Враховуючи вищенаведене, позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ. вул.. Грушевського, 1Д) про розірвання договору кредиту, договору іпотеки, повернення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.

Повне рішення суду буде виготовлене 27.08.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: