Справа № 466/4889/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 серпня 2018 року Шевченківського районного суду м. Львова в складі:

Головуючого- судді Донченко Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила права на житло, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів втратившими право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що дану квартиру придбала у відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 09.08.20004 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі відчуживши позивачу квартиру № 3, взяли на себе обов"язок по виселенню та зняттю з реєстрації до 18.08.2004 року, що визначено абзацом 3.1.4 договору купівлі-продажу будинку, та відповідач ОСОБА_2 не виконав, чим чинить перешкоди в користуванні житлом. Відповідно до довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407 " в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований колишній співвласник - відповідач ОСОБА_2 Просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні, викладеним у позовні заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з"явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлявся про час та місце слухання справи, що вбачається з газети "Високий замок" від 3-5 серпня 2018 року, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_7 - колишні співвласник, що вбачається з довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407 ".

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2004 року відповідач ОСОБА_2 та інші співвласники житла продали,а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3. Продавці згідно п.3.1.4 зобов"язувались звільнити квартиру від речей, перереєструватись за новим місцем проживання та оплатити заборгованість по комунальним послугам до 18.08.2004 року. Однак, зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих у квартирі осіб відповідач ОСОБА_2 не виконав.

Відповідно до довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407" в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Згідно акту № 83 від 04.06.2018 року ЛКП "Варшавське-407", вбачається, що згідно свідчень сусідів, гр.. ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 не проживає.

Таким чином, судом встановлено,що відповідач із спірної квартири виселився, забравши все належне йому майно, однак не знявся з реєстрації у даній квартирі, не користується квартирою більше 10 років.

Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року ,вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме - подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь- яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Вказане зазначено у правовій позиції,висловленій ВСУ у постанові №6-709цс16 від 16.11.16р.

Оскільки,у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 відповідач - це колишній власники спірної квартири та ніколи не був і не є членами сім»ї позивача ,з квартири виселився та понад встановлені ст.405 ЦК України строки не користуються житлом,жодних угод між власником квартири та відповідачами укладено не було, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,80,89,258,259, 263-265,268,280,281 ЦПК України,на підставі ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК України, 383,405 ЦК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити .

ОСОБА_2 визнати такими, що втратив право на користування приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Львівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю. В. Донченко