АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1202/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів :

Гончар Н.І., Ювшина В.І., Пономаренка В.В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_5;

особа, яка подала апеляційну скаргу: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року, ухвалено судом у складі судді Русакова Г.С., повний текст рішення було складено 17 травня 2018 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 07 липня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ПАТ КБ «Приватбанк» керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач зазначає, що у зв'язку з невиконанням умов договору станом на 23.10.2017 року у ОСОБА_5 утворилася заборгованість - 42 597,73 грн., яка складається з наступного: 19 964,46 грн. - тіло кредиту, 2 943,08 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 17 185,54 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (штраф фіксована частина), 2 004,65 грн. штраф (процентна складова).

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 липня 2015 року у розмірі 42 597,73 грн. та судові витрати у розмірі 1 600,00 грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року та стягнути з ОСОБА_5 понесені судові витрати за подання позову та апеляційної скарги.

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі зазначає, що держатель платіжної картки зобов'язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватися нею (у тому числі ПІН), контролювати рух коштів за своїм картрахунком та повідомляти емітента про операції, які не використовувалися держателем. Клієнт чи держатель має негайно повідомити банк про втрату платіжної картки в порядку, передбаченому договором, в іншому разі банк емітент не несе відповідальності за переказ коштів, ініційований за допомогою цієї платіжної картки, до отримання такого повідомлення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_5 не було надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено Банк щодо незаконного використання карти.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунку. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилався позивач та були додані ним до матеріалів позовної заяви, підписані лише головою правління банку Дубілет О.В. Підпису ОСОБА_5 на даних умовах не має, що в свою чергу позбавляє суд можливості переконатися, що під час підписання заяви на отримання кредиту, відповідач був ознайомлений, саме з цими умовами, а не якимись іншими. Також не підтверджено належними і допустимими доказами, те що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, що був обізнаний ОСОБА_5 про час, за який він мав звернутися з повідомленням про зняття грошових коштів з картки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 07 липня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_5 є володільцем платіжних карток НОМЕР_1, НОМЕР_2 емітованих ПАТ КБ «ПриватБанк» та НОМЕР_3, яка на даний час не активна.

05 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернувся із письмовою заявою про злочин до Канівського ВП Золотоніського відділу поліції ГУНП у Черкаській області, повідомивши про те, що в період часу близько 17 годин 05 вересня 2016 року невідома особа перебуваючи по вул. Білоруській в м. Києві, через банкомат таємно викрала з карткового рахунку ОСОБА_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі близько 17000 грн.

За зверненням ОСОБА_5 зареєстроване кримінальне провадження № 0000583 за ст. 185 ч. 1 КК України, а сам ОСОБА_5 визнаний потерпілим.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000583 встановлено, що в період часу близько 17:00 год. 05 вересня 2016 року невстановлена особа , перебуваючи по вул. Білоруській в м. Київ через банкомат таємно викрала з карткового рахунку ОСОБА_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі близько 17000 грн. (а.с.47).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07 липня 2015 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 , заборгованість у відповідача виникла перед банком саме у період з 05 вересня 2016 року по 06 вересня 2016 року, тобто саме тоді коли невідома особа таємно викрала з карткового рахунку ОСОБА_5 в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі близько 17000 грн. У зв'язку із вказаною заборгованістю відповідачу нараховані проценти, комісія та штрафи зазначені Банком у позові (а.с. 6-7).

Станом на 23 жовтня 2017 року за кредитним договором який укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 07 липня 2015 року, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 42 597,73 грн., яка складається з наступного: 19 964,46 грн. - тіло кредиту, 2 943,08 грн. - нараховані відсотків за користування кредитом, 17 185,54 грн. - нарахована пеня, 2 504,65 грн. - судовий штраф (а.с.6-7).

В своїй апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що оскільки позичальник не виконав вимоги Умов та Правил надання банківський послуг, з якими він погодився під час підписання кредитного договору, не повідомив вчасно банк про вчинення шахрайських дій з його карткою, то підлягає до стягнення заборгованість, що утворилася за кредитом договором саме з ОСОБА_5

Відповідно до п.2.1.1.7.4. та п. 2.1.1.7.3. Умов та Правил надання банківський послуг передбачено, що держатель Карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в СТОПЛИСТ платіжної системи.

У разі якщо Держатель дає згоду на проведення операції з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесеними на карті даними (а.с. 10-24).

Проте колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву про отримання кредиту.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Посилання апелянта на ч. 14.16 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є безпідставними, оскільки дана норма закону регулює порядок дій при втраті електронного платіжного засобу.

Також, беручи до уваги правову позицію висловлену в Постанові ВСУ від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, варто зазначити, що ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», не надано доказів, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення дотримався норм матеріального та процесуального права, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надав належну оцінку виникнувшим правовідносинам та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором, оскільки дана заборгованість виникла у зв'язку з шахрайськими діями невідомих осіб, а докази того, що позичальник своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

В.І. Ювшин

В.В. Пономаренко