Справа № 326/1254/18
Провадження № 2-н/326/33/2018
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27 серпня 2018 року суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2018 ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду Запорізької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.01.2013 уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 01.

Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На цей час шлюб з чоловіком не розірваний. Але, разом не проживають. Чоловік проживає окремо, тобто родина фактично розпалась. Чоловік участі в утриманні дитини приймає недостатньо, гроші надає не систематично та в розмірі, який не відповідає для утримання дитини. Також не приймає участі у вихованні доньки.

Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Із зазначених причин вимушена звернутись до суду за стягненням аліментів. Добровільно ОСОБА_2 аліменти сплачує, але в розмірі, меншому, ніж передбачений діючим законодавством.

Вважає, що 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача буде необхідною та достатньою сумою для стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але у відповідності до ч.2 ст.182 СК України не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Офіційних даних про види та розмір доходів відповідача надати не може, оскільки доступу до даної інформації не має, однак утримувати своїх неповнолітніх дітей він повинен на підставі ст.180 СК України.

Просить видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 (одна четверта) від усіх видів їх заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу суд приходить до висновку, що у її прийнятті слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В порушення вказаної норми заявниця просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 (одна четверта) від усіх видів їх заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що не передбачено ч.1 ст.161 ЦПК України та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Оскільки заявниця звернулася з вимогою, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу, то їй необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку або предявити вимоги, передбачені п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Керуючись: ст.ст.161, 165 п.3 ч., 166, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Розяснити заявниці її право звернутися з даною вимогою до суду у позовному порядку або повторно в наказному провадженні з вимогою, яка відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

27.08.2018 .