Номер провадження: 22-ц/785/2777/18
Номер справи місцевого суду: 520/1700/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року (суддя Пучкова І.М.),

встановила:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.09.2008 року в загальному розмірі 5000,00 грн., яка утворилась в результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за вказаним договором.

У січні 2017 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати кредитний договір б/н від 19.09.2008 року недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину, посилаючись на те, що порушені його права споживача, внаслідок нечесної підприємницької практики через введення його в оману він опинився у вкрай скрутному становищі, не мав можливості передбачити негативні наслідки отримання кредитних коштів в формі кредитного ліміту на картку та саме на умовах, що передбачені кредитним договором.

В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не повідомив споживача ОСОБА_2 про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість усіх супутніх послуг, не надав йому у письмовій формі інформацію для здійснення свідомого вибору, чим порушив постанову Правління НБУ від 10.05.2007 року №168.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 19.09.2008 року у загальному розмірі 16488 грн. 14 гривень, з яких: 1528 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 10936 грн. 23 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 250 грн. 00 коп. - штраф; 773 грн. 24 коп. - штраф. Вирішено питання судових витрат. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» та задоволення позову ОСОБА_2 Основними доводами апеляційної скарги є недоведеність банком факту отримання ОСОБА_2 кредиту та не надання банком в письмовій формі повної інформації про умови кредитування.

Відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 176200 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки.

Згідно з п 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі, з простроченого кредитного овердрафту), оплати винагороди банку.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки.

Відповідач свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, що привело до виникнення заборгованості з повернення кредиту, станом на 31.01.2016 року, в загальному розмірі 16488,14 гривень, з яких: 1528 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 10936 грн. 23 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 773 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджено відповідним розрахунком. Іншого розрахунку апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу, всупереч твердженню апеляційної скарги, є обґрунтованими та доведеними.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання банком інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки, відповідно до умов договору, відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт, видано картку, сума мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Таким чином, даний кредитний договір виключає можливість надання позичальникові інформації щодо сукупної вартості кредиту, оскільки клієнт сам регулює отримання суми кредитних коштів у межах встановленого банком кредитного ліміту.

Належних доказів на підтвердження порушення права вибору послуги, обмеження права на одержання необхідної інформації ОСОБА_2 суду не надано, в тексті «Умов та правил надання банківських послуг» містяться всі необхідні відомості щодо умов надання кредиту, які схвалені позивачем його особистим підписом.

Відсутні правові підстави для застосування положень ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» в зв'язку з недоведеністю ОСОБА_2 вказаних в даній нормі підстав, оскільки наведені умови договору є чіткими і зрозумілими, а тому не містять омани, що могло би вплинути на свідомий вибір позичальника. ОСОБА_2 добровільно уклав з банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмежені можливості прочитати договір на час підписання не зазначив.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Тому, посилання апелянта на те, що зміна відсоткової ставки є порушенням прав споживача, не є підставою для задоволення зустрічного позову про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору.

Доводи ОСОБА_2 на відсутність доказу отримання ним грошових коштів спростовується матеріалами справи, а саме, підписаного сторонами 19.09.2008 року кредитного договору №б/н, розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що апелянт певний час сплачував суми погашення за наданим кредитом (а.с.4-15).

Як на підставу задоволення скарги, апелянт посилається на те, що банком не надано інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, зазначені доводи скарги також є безпідставними, оскільки, відповідно до договору, відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт, видано картку, сума мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Таким чином, даний кредитний договір виключає можливість надання позичальникові інформації щодо сукупної вартості кредиту, оскільки клієнт сам регулює отримання суми кредитних коштів у межах встановленого банком кредитного ліміту.

В матеріалах справи міститься також довідка про умови кредитування від 19.08.2008 року, з детальними умовами кредитування, скріплена особистим підписомОСОБА_2, що виключає твердження представника апелянта щодо необізнаності отримувача кредитних коштів щодо умов та вартості надання кредиту.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовуПАТ КБ «Приватбанк» та відмови у позові ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 31.05.2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

ОСОБА_4