Справа № 454/1671/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/7601/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

07.07.2017 року позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, спричиненої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у Генеральну прокуратуру України позивачем направлено заяву про кримінальне правопорушення. Надалі дана заява була направлена в Прокуратуру Львівської області. З Прокуратури Львівської області вказана заява знову скерована в Львівську місцеву прокуратуру №1, а звідти в Личаківський ВП ГУНП України, звідки позивач отримав відповідь про те, що уповноваженою особою слідчого відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області його звернення не вносилось в ЄРДР, оскільки в даних матеріалах були відсутні дані, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення. Одночасно позивачу повідомлено, що він має право звернутись до суду в порядку приватного обвинувачення. Вважав, що дії Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області є незаконними та такими, що порушують норми Конституції України та КПК України. Просив суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь кошти в сумі 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій Личаківського ВП ГУНП України.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст. 213 ЦПК України судом першої інстанції не вказано причин неврахування доказів, вказаних у позовній заяві, та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 372 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 ст. 214 КПК України тільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР розпочинається досудове розслідування.

Згідно п. 4 даної статті відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобовязані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на досудовому слідстві регламентовано ст. 303 КПК України.

Згідно п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» звернувся до суду з позовом до Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями Личаківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Судом встановлено, що представник ФГ «Бурка В.В.» звертався до Генеральної прокуратури України та просив вирішити питання про порушення кримінальної справи за ст. 382КК України щодо інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, які, на думку позивача, не виконали постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2012р.

Згідно листа від 23.12.2016 року, вказана заява скерована для розгляду в Прокуратуру Львівської області.

Прокуратурою Львівської області його заява направлена в Львівську місцеву прокуратуру №1, а звідти в Личаківське ВП ГУНП у Львівській області, що стверджується листами від 28.12.2016 року та від 30.12.2016 року.

Згідно відповіді Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 20.01.2017 року, уповноваженою особою слідчого відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області звернення ФГ «ОСОБА_2В.» не вносилось в ЄРДР, оскільки в даних матеріалах були відсутні дані, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення.

Одночасно ОСОБА_2 повідомлено, що він має право звернутись до суду в порядку приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії ВП ГУНП у Львівській області, які позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» вважає незаконними та таким, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, стосуються не внесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення, що регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказу чи процесуального рішення про визнання незаконними дій Личаківського ВП ГУНП України при розгляді його заяви про внесення в ЄРДР та заподіяння йому такими діями моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» про відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ст.ст. 8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів того, що позивач оскаржував дії слідчого чи прокурора в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, а також того, що за результатами його скарги ухвалено судове рішення, яким визнано дії слідчого чи прокурора незаконними, матеріали справи не містять.

Також безпідставним є твердження про необхідність застосування до спірних правовідносин, крім загальних норм, статті 1176 ЦК України, оскільки така на дані правовідносини не поширюється з огляду на спеціальний порядок відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_4