Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 461/6982/16-ц

провадження № 61-29498 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради;

представник позивача - ОСОБА_3;

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7;

треті особи: Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», ОСОБА_8;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року у складі судді Городецької Л. М. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 треті особи: Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» (далі - ЛМКП «Айсберг»), ОСОБА_8, про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг». Відповідачі є співвласниками квартири № 16 у вказаному будинку. 15 серпня 2016 року ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1, яким встановлено здійснення самовільного перенесення мийки і газової колонки з несучої стіни на міжквартирну перегородку.

15 серпня 2016 року ЛМКП «Айсберг» направило ОСОБА_4 попередження з вимогою привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану.

16 серпня 2016 року ОСОБА_8, який є власником суміжної квартири № 7а, звернувся до першого заступника міського голови м. Львова щодо незаконних дій відповідачів.

Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16 серпня 2016 року в діях ОСОБА_4 визнано вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 150 КУпАП. Провадження закрито у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01 вересня 2016 року № 371 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова (протокол від 30 серпня 2016 року № 31) та зобов'язано ОСОБА_4 - співвласника квартири АДРЕСА_1 - за власні кошти привести вказану квартиру до попереднього стану, а саме: перенести мийку та газовий прилад, самовільно влаштовані на стіні, яка огороджує житлову кімнату суміжної квартири АДРЕСА_1 Зазначене розпорядження відповідачами у добровільному порядку не виконано.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, Галицька районна адміністрація Львівської міської радипросила суд зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану, а саме: перенести мийку та газовий прилад, самовільно влаштовані на стіні, яка огороджує житлову кімнату суміжної квартири № 7а, що належить ОСОБА_8, у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_2 до попереднього стану, а саме: перенести мийку та газовий прилад, самовільно влаштовані на стіні, яка огороджує житлову кімнату суміжної квартири № 7а у будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що переобладнання жилих приміщень, а саме перенесення газових приладів відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, Державних будівельних норм дозволяється робити після отримання дозволу органу місцевого самоврядування, який у відповідачів відсутній. Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01 вересня 2016 року № 371 про усунення порушень ними не виконано.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішенняапеляційного суду мотивовано тим, що переобладнання квартири здійснено відповідачами без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, з порушенням прав інших осіб, а саме ОСОБА_8, якому належить квартира № 7а, яка є суміжною із квартирою відповідачів, вимоги про усунення порушень ними не виконані, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просили оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

Касаційна скарга мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 була ними придбана на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року і на час придбання квартири на кухні вже було встановлено умивальник, газову колонку і пічку. У вказаній квартирі дійсно мало місце переобладнання: у кухні було перенесено газову колонку та мийку, але таке переобладнання було виконано ще у 2003 році і проведено попереднім власником квартири - ОСОБА_9 відповідно до розробленого проекту, погодженого 25 листопада 2003 року публічним акціонерним товариством «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз»), згідно з чинними на той час Державними будівельними нормами. Таке переобладнання було виконано працівниками ПАТ «Львівгаз» та прийнято до експлуатації, про що складено відповідний акт. Відсутність порушень при проведенні вказаного перепланування було підтверджено актом ПАТ «Львівгаз» від 12 червня 2017 року. Інших перепланувань у квартирі не проводилось. Тому висновок судів про відсутність дозволу на здійснення переобладнання вважали помилковим, оскільки дозвіл на такі перепланування надається саме ПАТ «Львівгаз», а не органами місцевого самоврядування.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_3, який перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Айсберг».

15 серпня 2016 року ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1, яким встановлено здійснення самовільного перенесення мийки і газової колонки з несучої стіни на міжквартирну перегородку.

15 серпня 2016 року ЛМКП «Айсберг» направило ОСОБА_4 попередження з вимогою привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану.

16 серпня 2016 року ОСОБА_8, який є власником суміжної квартири № 7а, звернувся до першого заступника міського голови м. Львова щодо вжиття заходів стосовно правопорушень, вчинених власником квартири АДРЕСА_1, оскільки на стіні, яка огороджує житлову кімнату суміжної квартири № АДРЕСА_1, самовільно встановлені мийка та газовий прилад.

Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16 серпня 2016 року в діях ОСОБА_4 визнано вину та склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 150 КУпАП. Провадження закрито у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 01 вересня 2016 року № 371 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району м. Львова (протокол від 30 серпня 2016 року № 31) та зобов'язано ОСОБА_4 - співвласника квартири АДРЕСА_1 - за власні кошти привести вказану квартиру до попереднього стану а саме: перенести мийку та газовий прилад, самовільно влаштовані на стіні, яка огороджує житлову кімнату суміжної квартири АДРЕСА_1

Зазначене розпорядження відповідачами у добровільному порядку не виконано.

Задовольняючи позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, суди не врахували таке.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за змістом пункту 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Звертаючись до суду з позовом про усунення порушень при здійсненні переобладнання квартири і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Як орган місцевого самоврядування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 вказаного Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Отже, спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту переобладнання приміщення та усунення таких порушень шляхом приведення жилого приміщення у попередній стан. Отже, справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 11 квітня 2018 року у справі № № 161/14920/16-а (К/9901/3649/17) (провадження № 11-251апп18), від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц (провадження № 14-92цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року скасувати, провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», ОСОБА_8, про зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк