АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2018 року

м. Харків

справа № 639/4913/15-ц

провадження № 22-ц/790/2479/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Щербань Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової Ірини Володимирівни, прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду Харківської області від 14 травня 2018 року (постановлене суддею Бородіною О.В.),-

ВСТАНОВИЛА:

26 травня 2015 року ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції позов про відшкодування моральної шкоди.

17 січня 2018 року ОСОБА_1 подані доповнення та уточнення позовних вимог.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року вказану доповнену та уточнену позовну заяву від 17 січня 2018 року постановлено вважати неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, 16 березня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції вимог Конституції України, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зазначає, що після залишення уточненої позовної заяви без руху, він 01 лютого 2018 року повідомив суду, що згідно простим арифметичним діям при множенні 315214,00 грн. на кількість співвідповідачів, яке дорівнює трьом, виходить 945642,00 грн. Крім того, суд першої інстанції умисно не прийняв до уваги його відповідь на відзив прокуратури Харківської області від 26 січня 2018 року (том 3, а.с. 196-197).

14 квітня 2018 року представником прокуратури Харківської області ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувана ухвалу без змін. В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали дотримано норми матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції щодо невиконання ОСОБА_1 вимог ухвали про залишення без руху доповненої та уточненої позовної заяви, відповідають нормам процесуального права (том 3, а.с. 235-237).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року задоволено. Поновлено строк апеляційного оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року. Відкрито апеляційне провадження в даній цивільній справі (том 3, а.с. 202-203).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року закінчено підготовку апеляційного розгляду даної цивільної справи в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України (том 4, а.с. 35-36).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 17 січня 2018 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду були подані доповнення та уточнення позовних вимог. У вказаних доповненнях та уточненнях ОСОБА_1 просив п. 3 його позовної заяви читати в редакції, згідно якої він просить стягнути солідарно з бюджетних асигнувань співвідповідачів на його користь моральну шкоду в сумі 945642,00 грн. або з кожного з відповідачів по 315214,00 грн. (том 3, а.с. 133, а.с. 198).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року вказану доповнену та уточнену позовну заяву від 17 січня 2018 року залишено без руху, ОСОБА_1 надано пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків. В обґрунтування ухвали зазначено, що позивачем в раніше поданих позовній заяві та подальших уточненнях для обґрунтування розміру завданої йому шкоди використовувалась формула ОСОБА_3 Цією ж формулою позивачем було розраховано розмір моральної шкоди в уточненій позовній заяві від 17 січня 2018 року. При цьому в останній заяві не наведено жодного обґрунтування зміни використаних показників, які призвели до збільшення суми моральної шкоди з 8960,00 грн. до 945642,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути кошти з відповідачів одночасно в солідарному порядку або у частках (том 3, а.с. 139-141).

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 подано до Ленінського районного суду м. Харкова заяву по справі, в якій, посилаючись на вимоги вказаної вище ухвали суду від 18 січня 2018 року, ОСОБА_1 розяснив, що згідно простим арифметичним діям при множенні 315214,00 грн. на кількість співвідповідачів, яке дорівнює трьом, виходить 945642,00 грн. Крім того, зазначив, що суд має можливість зясувати будь-яку інформацію в підготовчому судовому засіданні (том 3, а.с. 154).

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року вказану доповнену та уточнену позовну заяву від 17 січня 2018 року постановлено вважати неподаною та повернути позивачу. В обґрунтування судом першої інстанції зазначено на невиконання ОСОБА_1 вимог суду щодо усунення недоліків поданої уточненої позовної заяви (том 3, а.с. 166-167).

В подальшому Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення від 02 березня 2018 року, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зазначене рішення оскаржене ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно розяснень, що містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Отже, визначення того, в якому саме порядку відповідачі мають сплатити кошти позивачу в разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, а саме кожний має сплатити кошти у певній частці або солідарно, має істотне значення для ухвалення справедливого, законного і обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ч. 3 ст. 175 ЦПК України викладені вимоги, які повинна містити позовна заява. Дані вимоги розповсюджуються і на уточнені позовні заяви.

Оскільки уточнена позовна заява ОСОБА_1 зазначеним нормам процесуального закону не відповідала, то відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суд першої інстанції правильно постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав останньому строк для усунення недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вимоги ухвали суду від 18 січня 2018 року про усунення недоліків заяви про доповнення та уточнення позовних вимог, у визначені судом строки виконані не були, зокрема не зазначено, в якому саме порядку він просить стягнути грошові кошти із співвідповідачів.

За таких обставин суд першої інстанції у відповідності до положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для повернення заяви про доповнення та уточнення позовних вимог від 17 січня 2018 року та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказаних висновків не спростовують. Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 взагалі не посилається на виконання ним ухвали суду від 18 січня 2018 року в частині визначення порядку, в якому він просить стягнути з відповідачів грошові кошти.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, в звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено «30» травня 2018 року.

Головуючий суддя: Судді:ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6