Справа № 369/5355/17
Провадження № 2/369/1421/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Усатова Д.Д.,

за участю секретарів Кузьменко П.О., Ярмак О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області , -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2017 позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним Рішення десятої сесії 7-го скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 15/48 від 07.07.2016 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд по вул.Жовтнева, 1 в межах с. Крюківщина, визнати недійсним Рішення 4 сесії 7-го скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 17 від 21.01.2016 року про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд по вул.Жовтнева, 1 в межах с. Крюківщина, визнати недійсним Рішення одинадцатої сесії 7-го скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 6/8 від 18.08.2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд площею 0,01117 га по вул.Жовтнева, 1 в межах с. Крюківщина (кадастровий номер :01:014:5012) та передачі зазначеної ділянки у власність гр. ОСОБА_5.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 (Позивачка) та ОСОБА_6 протягом 7 років, а саме з 1995 по 2002 рік проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели сумісне господарство.

13.07.2001 року, за наслідком накопичування обома сумісних грошових коштів ними був придбаний у сумісну власність у рівних частинах (по 1/2) житловий будинок у с.Крюківщина Києво-Святошинського району по вул. Жовтневій, буд. 1, на підставі договору, укладеному з ОСОБА_7, який посвідчено 13 липня 2001 року Державним нотаріусом Вишневецької міської державної нотаріальної контори Бурлаковою, реєстровий № 2826, зареєстрований в Києво-Святошинському БТІ 14 серпня 2001 року № 668 ( Додаток копія договору купівлі-продажу) .

Також, рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 75/16 від 25.10.2001 року. Позивачці та ОСОБА_6 було надано у спільне користування земельну ділянку 0,24 га для обслуговування саме вищезазначеного будинку по вул.Жовтнева, 1.

Зазначена земельна ділянка надана у користування відповідно до вимог ст. 30 ЗКУ 1990 року, вимогами якої було встановлено: При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Одночасно, ст. 67 ЗКУ 1990 року встановлений граничний розмір земельних ділянок, які передаються у власність або користування громадянам для обслуговування житлового будинку. Так, Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської. Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектари, селищах міського типу - 0,15 гектари, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектари, у містах - 0,1 гектари.

Саме в межах зазначеної норми громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було надано у постійне користування земельну ділянку за адресою с.Крюківщина Києво- Святошинського району по вул. Жовтневій, буд. 1 загальною площею 0,24 га.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 75/16 від 25.10.2001 року, яким Позивачці та ОСОБА_6 було надано у спільне користування земельну ділянку 0,24 га для обслуговування будинку по вул.Жовтнева, 1, набуло законної сили та не може бути скасовано самою Радою з огляду на висновки Конституційного суду України, викладені ним у Рішенні у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) . Справа № 1 -9/2009.

05.02.2016 позивачка звернулась до відповідача з вимогою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Окрім того, 11.02.2016 року депутатською комісією був складений акт про незгоду Позивачки на будь-які дії зі спірною земельною ділянкою, оскільки саме в цей час відбуваються заходи щодо реєстрації прав користування нею Позивачкою.

27.05.2016 року Позивачка знову звернулась до Відповідача 1 зокрема з вимогою проінформувати її про дії, які вчиняються останнім відносно спірної земельної ділянки та існуючі правовідносини між Відповідачем 1 та громадянкою ОСОБА_5 Відповіді також не отримано.

За наслідками запиту, поданого Позивачем втретє, ним отримано копію Рішення № 15/48 Відповідача, яким останнім відмовлено Позивачу у наданні дозволу на розробку проекту відводу вищезазначеної земельної ділянки.

Підставою відмови зазначено, зокрема, виниклий спір між суміжними користувачами щодо меж земельної ділянки.

Окрім того, Рішенням Відповідача від 18.08.2016 року було затверджено проект землевідводу та передачу у власність земельної ділянки громадянці України ОСОБА_5, розміром 0,1117 га , що розташована за адресою в с.Крюківщина по вул. Жовтнева, 1, кадастровий номер :01:014:5012)

Отже за наявності Рішення Відповідача № 75/16 від 25.10.2001 року, яким Позивачці та ОСОБА_6 було надано у спільне користування земельну ділянку 0,24 га для обслуговування будинку по вул.Жовтнева, 1, Відповідачем приймається нове рішення протилежного змісту № 15/48 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землєвідводу Позивачу та ще одне про виділення у власність частини спірної земельної ділянки третій особі. Слід зауважити, що право власності на будинок по вул.Жовтневій , 1 продовжує належати Позивачу. На засідання десятої сессії Крюківщинської сільської ради Позивача, не було запрошено.Тому звернулась з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа та представник третьої особи в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 14 Конституції України кожному громадянинові України, гарантується право на землю.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ,міст.

У відповідності зі ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни і юридичні особи здобувають право власності й права користування земельними інками із земель державної, або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади, або органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень.

Відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України - громадяни, зацікавлені в одержанні безкоштовно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування житлового будинку й споруджень подають заяви у відповідну міську, сільську Раду.

Відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, - сільська Рада у випадку згоди на передачу земельної ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту його відводу.

Потім, відповідно до п. 10 ст. 118 Земельного Кодексу України, - сільська і в місячний термін відводу й ухвалює рішення щодо передачі земельної ділянки у власність.

Третя особа по справі звернулася до відповідача з заявою про надання їй власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,115 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: с. Крюківщина, вул. Жовтнева, 1.

Рішенням відповідача від 21 січня 2016 року третій особі було надано дозвіл на складання проекту землеустрою по відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,115 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: с. Крюківщина, вул. Жовтнева, 1, і чого вона почала збір узгоджувальної документації.

Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 9 ст.118 ЗК України районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Розроблений та погоджений органами державної влади проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність був поданий на розгляд сесії.

Рішенням сесії Крюківщинської сільської ради від 18 серпня 2016 року затверджений проект відводу земельної ділянки у власність третій особі та вільна ділянка площею 0,115 га, передана їй у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель за адресою: с. Крюківщина, вул. Жовтнева, 1.

Позивачем до суду не надано доказів того, що спірною земельною ділянкою вона взагалі користувалася, як і не надано доказів правомірності такого користування, у зв'язку з чим можна прийти до висновку, що позивач якщо і користувалася спірною земельною ділянкою, як сама це зазначає, то робила це самовільно, без оформлення права користування земельною ділянкою, що не породжує для неї будь яких прав на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Надане позивачем рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради «Про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_6, гр. ОСОБА_1 в с. Крюківщина вул. Жовтнева, 1» від 25.10.2001 року №75/16 не заслуговує на увагу оскільки:

- відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції Закону від 13 березня 1992 року право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином, це рішення не виконано,оскільки ні позивач ні ОСОБА_6 не займалися проектом відводу земельної ділянки та оформленням документа, що посвідчує це право;

- відповідно до ст.7 Земельного кодексу України в редакції Закону від 13 березня 1992 року в 2001 роках земля надавалась в постійне користування Радами народних депутатів. Це також узгоджується з ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», якою передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. ОСОБА_8 України «Про місцеве самоврядування в України» набув чинності в 1997 році. Тобто починаючи з 1997 року земельні відносини (в т.ч. і надання земельних ділянок в користування) вирішуються виключно сесією сільської ради, а не її виконавчим комітетом як це було до 1997 року. Даний факт пояснює чому позивач та ОСОБА_6 не могли оформити право користування земельною ділянкою, рішення на яке видано виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради;

-вказане рішення втратило свою чинність на підставі п. З розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» 16 вересня 2008 року № 509-УІ «...Прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування земельної ділянки або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом...».

Таким чином, саме рішення від 25 жовтня 2001 року не свідчить про виникнення права на спірну земельну ділянку.

Разом з цим, згідно п. 5 інформаційного листа Верховного Суду України від 29.10.2008№19-3767/0/8-08 вбачається, що при вирішенні питання про передачу у власність земельної ділянки особам, які придбали житловий будинок, будівлю або споруду, у разі, коли розмір земельної ділянки договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди не визначено, необхідно дотримуватися ст. 120 ЗК України ( 2768-14 ) та ст. 377 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК України), відповідно до яких до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, і не може за рішенням суду переходити у розмірах, що перевищують необхідні для їх обслуговування. Причому право власності на таку земельну ділянку переходить без зміни цільового призначення.

Згідно наданого позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 липня 2001 року розмір земельної ділянки не визначено.

Спірними рішеннями відповідача передано у власність земельну ділянку третій особі, яка жодним чином не є земельною ділянкою яка зайнята 1/2 частини житлового будинку позивача, та земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування.

Також, стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені норми права, підстави зазначені позивачем в своїй позовній заяві для позбавлення осіб права власності на земельні ділянки, не передбачені в ст.140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку.

Також, відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі по тексту - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7,11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також враховуючи положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Відповідно до висновку Європейського суду в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами право постійного користування спірними земельними ділянками, а також не надано доказів достатніх для визнання незаконним та скасуванням Рішення 4 сесії 7-го скликання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 17 від 21.01.2016 року про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд по вул.Жовтнева, 1 в межах с. Крюківщина,: та передачі зазначеної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 та інших позовних вимог, в звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Д.Д.Усатов