Справа № 539/2959/17
Провадження №2/539/153/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ БАНК «ТРАСТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ БАНК «ТРАСТ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2014 року ПАТ БАНК «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_2 пропозицію (оферту) про укладення договору № R031.0046946, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. ПАТ БАНК «ТРАСТ» було акцептовано вищевказану оферту і надано відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн. ОСОБА_2 зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі до 16.08.2019 року та сплачувати за користування відсотки у розмірі 36% річних та 2,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії. Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 17.10.2017 року сума заборгованості становить 293 281,04 грн., з яких: 59 489,44 грн. сума заборгованості по кредиту, в т.ч. 23 662,91 грн. прострочена заборгованість з оплати кредиту; 51 437,92 грн. прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 60 229,91 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 122 123,77 грн. - пеня.

На підставі викладеного позивач ПАТ БАНК «ТРАСТ» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №R031.0046946 від 13.08.2014 року в розмірі 293 281,04 грн.

Представник позивача ПАТ БАНК «ТРАСТ» в судове засідання не з»явився, від позивача на адресу суду надійшло клопотання з проханням позов задовольнити, розглядати справу за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмову заяву про часткове визнання ним позову, прохав суд зменшити суму пені, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії прохав відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 прохав суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії, вважав нараховані щомісячні комісії ПАТ БАНК «ТРАСТ» за послуги, що супроводжують кредит незаконними. Також прохав зменшити суму пені, оскільки вона значно перевищує заборгованість по кредиту.

Заслухавши представника відповідача, зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що 13.08.2014 року ПАТ БАНК «ТРАСТ» отримав від ОСОБА_2 пропозицію (оферту) про укладення договору № R031.0046946, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. ПАТ БАНК «ТРАСТ» було акцептовано вищевказану оферту і надано відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн.. ОСОБА_2 зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі до 16.08.2019 року та сплачувати за користування відсотки у розмірі 36% річних та 2,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії.

Відповідач належним чином не виконував зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 17.10.2017 року згідно розрахунку позивача має заборгованість в розмірі 293 281,04 грн., з яких: 59 489,44 грн. сума заборгованості по кредиту, в т.ч. 23 662,91 грн. - прострочена заборгованість з оплати кредиту; 51 437,92 грн. прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 60 229,91 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 122 123,77 грн. - пеня.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно п. 8.6. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які були підписані ОСОБА_2, кредитор (ПАТ БАНК «ТРАСТ») має право вимагати від клієнта (ОСОБА_2В.) дострокового виконання зобовязань шляхом виставлення вимоги у випадку порушення клієнтом своїх зобовязань за договором, якщо клієнт не виконує або не належним чином виконує свої зобовязання по будь-яким договорам, які укладені між кредитором і клієнтом і повязані із наданням кредитором клієнту позикових коштів.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи що відповідач прострочив повернення чергової частини кредиту, останній раз платіж здійснив 11.01.2017 року, суд вважає, що позивач набув право вимагати стягнення всієї суми боргу за договором достроково.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.

У даному випадку позивачем нараховано пеню в розмірі 122 123,77 грн., що значно перевищує розмір заборгованості по кредиту 59 489,44 грн.

За викладених обставин, враховуючи заявлене клопотання щодо зменшення пені від представника відповідача, право суду зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне, зменшити розмір пені до суми боргу по кредиту, а саме до суми 59 489,44 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16, від 16 листопада 2016 року по справі №234/169/15-ц, від 02 травня 2018 року по справі №333/865/16-ц, від 08 травня 2018 року по справі №315/353/17.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту суд вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ БАНК «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором №R031.0046946 від 13.08.2014 року станом на 17.10.2017 року в розмірі 170 416 грн. 80 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 59 489,44 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 51 437,92 грн., заборгованості по пені в сумі 59 489,44 грн.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3495,77 грн. судового збору (233051,13 грн.(сума боргу за вирахуванням комісії 60229,91 грн.) х 4399,22 грн. /293281,04 грн.).

При цьому відсутні підстави для врахування у відповідній вищезазначеній математичній пропорції зменшеної суми пені, оскільки відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ БАНК «ТРАСТ» (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, місце реєстрації: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, ЄДРПОУ - 35371070) до ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, с. Засулля, вул. Молодіжна (колишня Комсомольська), 40АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ БАНК «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором №R031.0046946 від 13.08.2014 року станом на 17.10.2017 року в розмірі 170 416 грн. 80 коп., яка складається із : заборгованості по кредиту в сумі 59 489,44 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 51 437,92 грн., заборгованості по пені в сумі 59 489,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ БАНК «ТРАСТ» судовий збір в розмірі 3495 грн. 77 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. А. Іващенко