ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1055/18
Провадження № 2/210/989/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"07" грудня 2018 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Літвіненко Н. А.,
при секретарі судового засідання Севанян М. Б.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Металургійний відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування заборгованості по аліментам та визнання відмови стягувача від примусового виконання,-
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа Металургійний відділ державної виконавчої служби про скасування заборгованості по аліментам та визнання відмови стягувача від примусового виконання. В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив те, що з листопада 2000 року по 31 липня 2012 року він перебував в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3 В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2007 року - стягнуто з нього, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа Металургійним відділенням державної виконавчої служби міста Кривого Рогу було відкрито виконавче провадження №53507042.
Позивач вказує, що він на той час працював водієм на ВАТ «ПГЗК», виконавчий лист знаходився на підприємстві та аліменти у нього вираховувалися до 08.11.2011 року включно та до цього часу заборгованості по аліментам не було. В серпні 2011 року ОСОБА_3 виїхала та стала постійно мешкати за кордоном в Кувейті. ОСОБА_3 виїхавши за кордон, закрила усі свої банківські картки, у тому числі й картку на яку перераховувалися аліменти, а тому боржник ОСОБА_2 не мав можливості перераховувати аліменти ні зі своєї вини. Починаючи з 2011 року по серпень 2015 року ОСОБА_3 декілька разів приїздила на територію України, та ОСОБА_2 надавав дозвіл на тимчасовий виїзд доньки до Кувейту. ОСОБА_2 також пояснив, що ОСОБА_3, повідомила його, що забрала виконавчий лист з виконавчої служби, та аліменти у нього не відраховуються, тому отримувала у нього аліменти особисто. Позивач також пояснив, що він з 2012 року він офіційно працює в Польщі, водієм на вантажному автомобілі, перевозить грузи по всій Європі, в Білорусь, Україну. З дружиною та донькою спілкувався за телефоном та по «Скайпу». ОСОБА_3 також просила його, надати дозвіл не на тимчасовий вивіз дитини в Кувейт, а на постійне місце проживання. Він такого дозволу не надав, так як не бажав, вказувавши, що донька мешкала на території України, яка майже є Європейською державою, в православній державі, тому він може надати дозвіл на постійне місце проживання в любій Європейській країні, дозвіл на постійне проживання в мусульманській країні де дівчата повинні ходити в паранджі або хіджабі, так як це буде не в інтересах дитини, порушить її звичайний образ життя дитини, також мотивував тим, що на той час була війна між Іраком та Кувейтом. Однак ОСОБА_3 стала погрожувати, що вивезе дитини й без дозволу батька. Позивач також вказував, що боявся, що доньку можуть не повернути в Україну, а тому в 2015 році вже не надав дозвіл на тимчасовий виїзду доньки за кордон. Позивач також зазначає, що з метою незаконного вивозу дитини за кордон, без його дозволу. ОСОБА_3, умовчуючи про істотні обставини, що будуть мати значне значення при ухваленні рішення, спочатку:
- в 2015 році подала до Дзержинського районного суду позов про надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої доньки. Обманюючи суд, в позові зазначила не його місце проживання, а видуману адресу. Будучи введеним в оману, суду 07 травня 2015 року задовольнив позов;
- в цьому ж 2015 році, ОСОБА_3 подала до Дзержинського районного суду заяву про визнання його ОСОБА_2 - безвісно відсутнім. В позові ОСОБА_3 вказала обставини та надала докази, які не відповідають дійсності. Будучи введеним в оману, суд 10 серпня 2015 року, виніс рішення яким визнав його безвісно відсутнім.
- на початку 2016 року, ОСОБА_3, подала до Тернівського районного суду заяву про визнання його померлим. В заяві вона вказала не вірні обставини. Будучи введеним в оману, та не знаючи всіх обставин справи, про які умовчала заявниця, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2016 року, він ОСОБА_2 був визнаний померлим.
Отримавши свідоцтво про його смерть, ОСОБА_3 не подала його до виконавчої служби та не закрила виконавче провадження. Він після цього спілкувався з дружиною та донькою, однак вони не повідомили його про ці обставини.
Позивач також зазначає, що з серпня 2011 року по теперішній час, відповідач не надала виконавчій службі реквізитів, для перерахунку з нього аліментів, та не вказала своє справжнє місце проживання, по теперішній час державні виконавці не знають куди перераховувати аліменти. ОСОБА_3 з часу подачі виконавчого листа з 2008 року ні разу не була у державного виконавця.
Крім того зазначає, що рішення судів про визнання його безвісно відсутнім та померлим, скасовані в 2017 році.
Просить звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, повністю від сплати заборгованості за аліментам, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по виконавчому провадженню №53507042, яке знаходиться у державного виконавця Степаненко Т.М. Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Закінчити виконавче провадження №53507042, яке знаходиться у державного виконавця Степаненко Т.М. Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відкрите за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2007 року яким стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Позивач та його представник, кожен окремо, у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечують проти винесення судом заочного рішення.
Представник третьої особи - Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечення на позовну заяву не надав.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України та направлення повісток за місцем проживання, які відповідач вказувала при подачі заяв до суду в 2015-2018 роках.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з листопада 2000 року по 31 липня 2012 року перебував в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3 В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2007 року - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищевказаного рішення та виконавчого листа Дзержинським відділенням ДВС м. Кривого Рогу було відкрите виконавче провадження ВП №53507042. Відповідно до довідки боржник ОСОБА_2, за виконавчим провадженням має заборгованість по аліментам з серпня 2011 року по січень 2018 року, включно, в сумі 50064,97 грн.

За заявою ОСОБА_3, 10 серпня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, був визнаний безвісно відсутнім. З рішення суду вбачається, що ОСОБА_3 свою заяву мотивувала тим, що з липня 2012 року ОСОБА_2 виїхав мешкати за кордон, місце знаходжу його не відоме. Відповідно до акту, який надала заявниця, завірений представником КЖП, ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з 2012 року не мешкає. Слід зазначити, що у наданому суду акті, ОСОБА_3 умисно зазначила не вірне місце проживання ОСОБА_2, так як відповідно до довідки з адресного бюро, останній зареєстрований АДРЕСА_2. Судом за адресою АДРЕСА_1 направлялася повістка для ОСОБА_3, та згідно до лита кур'єра за вказаною адресою проживають та проживали сторонні люди, не ОСОБА_3 не ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкали.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2018 року, скасоване рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2015 року, яким ОСОБА_2, був визнаний безвісно відсутнім.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2016 року, за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2 був визнаний померлим. Після вступу рішення суду в силу ОСОБА_3 отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_2, однак свідоцтво про смерть до виконавчої служби не надала, заяву про закриття виконавчого провадження не подала, а тому нарахування заборгованості по аліментам продовжувалося.

17 березня 2017 року рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу скасоване рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2016 року, яким ОСОБА_2 був визнаний померлим.

За заявою ОСОБА_5, зацікавлена особа Служба у справах дітей Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_3, 13 квітня 2018 року Саксаганським районним судом м . Кривого Рогу було винесено рішення яким неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, удочерена громадянином Йорданії - ОСОБА_5. Згідно до рішення суду в книзі реєстрації актових записів про народження дитини проведені зміни та батьком вказаний ОСОБА_5, змінено по батькові з ОСОБА_4 на ІНФОРМАЦІЯ_5.

З тексту вказаного рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_4 без реєстрації постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

В тексті вказаного рішення також вказано, що ОСОБА_3 тривалий час мешкає в Кувейті, де 17.03.2015 року одружилася з громадянином Йорданії ОСОБА_5 та в Кувейті у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син.

Суд направляв за вказаною адресою повістку відповідачу, однак згідно до листа кур'єра, в квартирі ніхто не мешкає та двері ніхто не відкриває.

При розгляді вищевказаної справи до суду було надане свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, яке було отримане ОСОБА_3 16 серпня 2016 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 в державі Кувейт народила ОСОБА_6, батьком дитини зазначений ОСОБА_5.

Суд вважає, що вказані докази свідчать про тривалість проживання ОСОБА_3 за кордоном в Кувейті (одруження, народження дитини за кордоном, та отримання дитиною громадянства Кувейту), не бажання проживання її в Україні, про що свідчать рішення судів які спрямовані на вивіз неповнолітньої ОСОБА_4 за межі України, на постійне місце проживання, та її удочеріння. Суд також приходить до висновку, що визнання ОСОБА_2 померлим, за заявою відповідача, а також наступні її дії пов'язані з удочерінням дитини, вивіз її за кордон на постійне місце проживання, свідчать про її не бажання отримувати на дитину аліменти за рішенням суду, та небажання стягувача отримувати аліменти від боржника, свідчать про її умисні дії, що до унеможливлення виконання рішення суду.

Суд також приходить до висновку, що з за цих підстав, з вини стягувача аліментів й виникла заборгованість по аліментам, аліменти навіть продовжуються нараховуватися, після того як в книзі реєстрації актових записів про смерть були внесені відомості про смерть боржника, отримання стягувачем свідоцтва про смерть боржника, та не надання вказаного свідоцтва до виконавчої служби.

Вивчивши матеріали цивільної справи та наданих доказів, вбачається, що стягувач ОСОБА_3 ні в одному процесуальному документі, ні в своїх заявах при звернені до суду навіть не зазначила своє справжнє місце проживання за кордоном в Кувейті.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 СК України, у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно, до Постанови КМ України №1203 від 19 серпня 2002 року «Про затвердження Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги» (з подальшими змінами), у разі виїзду одного з батьків, який є громадянином України, для постійного проживання в іноземній державі, з якою Україна не має договору про подання правової допомоги (далі - постійне проживання за кордоном), він повинен виконати аліментні зобов'язання з утримання дитини (дітей) до досягнення нею повноліття (далі - аліментні зобов'язання), які оформляються договором між цією особою та одним з батьків, з яким залишається дитина (діти), або її опікуном, піклувальником (далі - одержувач аліментів), або договором про припинення права на аліменти для дитини (дітей) у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Частиною 6 ст. 181 СК України, також передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином Сімейний кодекс України, а також Постанова КМУ передбачає випадки, коли за кордон на постійне місце виїздить боржник, а не стягувач, та не передбачає порядок стягнення аліментів на користь стягувача при виїзді стягувача за кордон на постійне місце проживання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У відповідності до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За обставин, які викладені вище, суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла не з вини боржника, а за обставин, які мають істотне значення, а саме бажання та дії стягувача визнати боржника спочатку безвісно відсутнім, а потім померлим, удочеріння дитини на утримання якої сплачувалися аліменти, не бажання стягувача вказати своє дійсне місце проживання в Кувейті.

Тому суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України, ОСОБА_2 має бути звільненим від заборгованості по сплаті аліментів.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно до ч.1 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, якщо смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

Також, згідно до ч. 1 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена.

З урахуванням викладеного виконавче провадження повинно було бути закінченим з моменту визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім з 10 серпня 2015 року, а його обов'язок на утримання дитини також припинився з 13 квітня 2018 року з моменту коли дитина була удочерена.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

За таких підстав суд вважає, що позов повинен бути задоволений у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст. 46 ЦК України, ст. 197 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити у повному обсязі.

Звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, повністю від сплати заборгованості за аліментам, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по виконавчому провадженню №53507042, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця Степаненко Т.М. Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Закінчити виконавче провадження №53507042, яке знаходиться у державного виконавця Степаненко Т.М. Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відкрите за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2007 року яким стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. А. Літвіненко