УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Любчика О.В., при секретарі Каменській А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області, який розглянув справу як суд першої інстанції, надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка мотивована тим, що в провадженні Селидівського міського суду Донецької області знаходилася цивільна справа № 242/5196/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням суду від 12.03.2018 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 121 грн. 84 коп., суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а всього 52 121 грн. 84 коп. Рішення набрало законної сили та було видано виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду. Він звернувся до Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження та в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» йому не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження. Про існування виконавчого провадження скаржнику стало відомо із Єдиного реєстру боржників. Він звернувся із заявою до начальника відділу ДВС щодо повідомлення про хід виконавчого провадження та надати постанову про відкриття виконавчого провадження, але відповіддю повідомлено, що дійсно було відкрито виконавче провадження та постанову про його відкриття було направлено стягувачу. Крім того, у заяві з примусового виконання рішення суду була висловлена вимога щодо зобовязання боржника подати декларацію про його доходи та майно, встановити майно боржника, отримати інформацію про наявність рахунків, винести постанову про арешт майна, але вказані вимоги виконано не в повному обсязі та з порушенням строків, встановлених законом. Вважає, що бездіяльність державного виконавця виражається у невиконанні вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу, не виконання інших вимог поданої заяви з примусового виконання рішення суду, тому просить визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу та не вчинення інших дій, які вказані в заяві з примусового виконання рішення суду та зобовязати його направити на свою адресу стягувача рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження та здійснити всі дії, які вказані в заяві з примусового виконання рішення суду.

Скаржник в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, подану скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити.

Державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що дійсно було відкрито виконавче провадження та постанова про його відкриття направлена на адресу стягувача, але це адреса в зоні АТО, тому конверт повернуто. Крім того, на адресу стягувача 05.12.2018 року було направлено всі процесуальну документи, а тому підстав для задоволення скарги не має. Просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Боржник в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дата, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, прийшов до наступного.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року у цивільній справі № 242/5196/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням суду від 12.03.2018 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 121 грн. 84 коп., суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а всього 52 121 грн. 84 коп.

Рішення набрало законної сили 12 квітня 2018 року та 22 травня 2018 року на підставі даного рішення суду видано виконавчий лист.

Стягувач, тобто позивач у справі, 24.07.2018 року звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду до Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яка була отримана вказаним відділом 31.07.2018 року, що підтверджене поштовим повідомленням про вручення.

З копії інформації з Єдиного реєстру боржників, що долучена до скарги, вбачається, що державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснюється виконавче провадження № 56908123 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Селидівським міським судом Донецької області.

Зазначене підтверджене відповіддю начальника Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.10.2018 року № 52368/16 та відзивом на подану скаргу. Крім того, з даної відповіді та відзиву встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 06 серпня 2018 року та направлена на адресу стягувача 06.08.2018 року за вих. 41771/16.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У письмовому відзиві державний виконавець зазначає, що до нього додаються - виконавчий лист № 183/6625/13-ц від 13.01.2014 року, копія супровідного листа про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та копія фіскального чека від 05.12.2018 року, але вказані документи не долучає до відзиву, а також не зазначає яким чином виконавчий лист № 183/6625/13-ц від 13.01.2014 року має відношення до даної скарги.

Доказів, які б підтверджували твердження державного виконавця щодо направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу, що вказана у виконавчому документі та повернення цього листа у звязку з проведенням АТО, суду не надано. Також державним виконавцем не враховано, що стягувач при зверненні до відділу ДВС у заяві про примусове виконання рішення суду зазначив адресу для листування до м. Краматорська Донецької області, тобто підконтрольній території Україні, але на цю адресу з письмових пояснень державного виконавця процесуальні документи було направлено тільки 05.12.2018 року, тобто коли в провадженні суду перебувала дана скарга, але доказів направлення постанови стягувачу не надано.

Таким чином, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем копія постанови про відкриття виконавчого провадження не направлялася стягувачу, у звязку з чим, суд вважає, що скарга в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу скарги в частині не виконання інших вимог поданої заяви з примусового виконання рішення суду щодо зобовязання боржника подати декларацію про його доходи та майно, встановити майно боржника, отримати інформацію про наявність рахунків, винести постанову про арешт майна, то суд вважає, що в цій частині слід відмовити, оскільки державним виконавцем не надано на вимогу суду жодного матеріалу, який стосується виконання виконавчого листа № 242/5196/17 від 22.05.2018 року, що викладено в ухвалі суду про відкриття провадження за скаргою від 26.10.2018 року, а тому перевірити доводи скаржника з цього приводу неможливо.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статями 18, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо невжиття заходів з направлення на адресу ОСОБА_1 - 85300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, 38/116, постанови про відкриття виконавчого провадження № 56908123 з примусового виконання виконавчого листа № 242/5196/17, виданого 22.05.2018 року Селидівським міським судом Донецької області, неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 виконати вимогу ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надіслання рекомендованим поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 - 85300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, 38/116, постанови про відкриття виконавчого провадження № 56908123 з примусового виконання виконавчого листа № 242/5196/17, виданого 22.05.2018 року Селидівським міським судом Донецької області.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Любчик О.В.