У х в а л а

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 230/7716/13-ц

провадження № 61-23277 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_3;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Єнакіївського міського суду Донецької області у складі судді Подколзіна В. М. від 20 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Зінов'євої А. Г., Азевича В. Б., Ларіної Н. О., від 13 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». За умовами договору відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 2 700 грн зі сплатою 1 % на місяць на суму залишку за кредитом, строком до 16 травня 2009 року.

Відповідачка свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 42 412 грн 79 коп., з яких: 1 755 грн 49 коп. - заборгованість за кредитом; 15 103 грн 07 коп. - заборгованість за процентами за користуванням кредитом; 1 040 грн 43 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 22 017 грн 95 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором; 500 грн - штраф (фіксована складова); 1 995 грн 85 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2007 року у розмірі 42 412 грн 79 коп.

Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 20 листопада 2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість. Проте банк звернувся до суду за захистом порушеного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявила відповідачка.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 20 листопада 2013 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням районного суду, апеляційний суд також зазначив, що надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», згідно яких строк позовної давності збільшено на 50 років, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника, його реквізитів, а також відсутня дата їх складання та підписання. Крім того, вони прийняті пізніше дати складання кредитного договору.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність домовленості між сторонами щодо збільшення строку позовної давності. Спірний кредитний договір складається із заяви позичальника про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», які є публічними, так як розміщені на офіційному сайті банку та є загальнодоступними. Підписуючи заяву про приєднання, відповідачка, таким чином, ознайомилася із умовками надання споживчого кредиту, у тому числі із умовою щодо збільшення строку позовної давності. Отже, строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права банком не пропущено.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2014 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали із Єнакіївського міського суду Донецької області.

Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, що підтверджується листом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2014 року № 5.3/38559/14, так як зазначена справа з Єнакіївського міського суду Донецької області до Артемівського міськрайонного суду Донецької області не надходила.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 липня 2018 року копії матеріалів касаційного провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року відновлено провадження у вищевказаній справі у редакції наведених вище судових рішень.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 рокусправу № 754/13763/15-ц (провадження № 61-5918сво18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики розгляду судами аналогічних спорів.

Установлено, що для правильного вирішення справи, яка переглядається за аналогічними фактичним обставинами, необхідно встановити, чи є Умови та Правила надання банківських послуг складовою кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника. Тобто необхідно встановити, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 754/13763/15-ц (провадження № 61-5918сво18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, яка переглядається, наявні подібні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк