23.05.2018 Справа №607/3476/18
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- за участю представника позивача Вівчар М.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Тернопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Тернопільська районна державна адміністрація звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення останніх батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 15 січня 2018 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у служби у справах дітей Тернопільської райдержадміністрації як дитина, яка опинилась у складних життєвим обставинам. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не цікавляться її життям, навчанням, побутом. Перебування доньки у родині загрожувало їх життю та здоров'ю, а тому виконкомом було прийнято рішення про відібрання дитини та тимчасове влаштування її до державного закладу. Крім того, ОСОБА_2 є матір'ю семи дітей, які проживають в АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_6

Посилаючись на наведене та те, що відповідачі належним чином не виконують своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток доньки, просили позов задовольнити.

У судовому засідання представник Тернопільської районної державної адміністрації позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 позов в частині позбавлення батьків прав заперечила. Пояснила, що любить доньку ОСОБА_4 та буде прикладати усіх зусиль щоб належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. За час перебування доньки у державному закладі неодноразово разом з ОСОБА_3 провідували її. Ствердила, що працевлаштується та змінить своє ставлення до обов'язків щодо виховання та піклування про своїх дітей.

ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явився, хоча про час та місце був належним чином повідомленим, про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_3 був присутній у підготовчому судовому засіданні. Просив не позбавляти його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_4. Вказав, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, інколи зловживає алкогольними напоями. Однак бажає змінитись і створити належні та необхідні умови для утримання, виховання дитини.

Судом встановлено, що відповідачі є матір'ю та батьком ОСОБА_4, 25 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 30 березня 2017 року.

З довідки про склад сім'ї, виданої Плотицькою сільською радою Тернопільського району за №58 від 23.01.2018 року встановлено, що донька ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2, разом із батьками ОСОБА_3, ОСОБА_7, дідусем ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_9

25 січня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації, у зв'язку з виявленням загрози життю та здоров'ю дитини, прийнято рішення про вжиття заходів щодо вилучення доньки ОСОБА_4, 20.10.2016 року від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, влаштування дитини до Тернопільського спеціалізованого будинку дитини та про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав .

Розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації за №39-од від 06 лютого 2018 року постановлено негайно відібрати дитину ОСОБА_4 від відповідачів та здійснити заходи щодо тимчасового влаштування до державної установи.

14 лютого 2017р., 30 травня 2017р., 23 січня 2018 р., 15 січня 2018 р. комісією служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідачів по АДРЕСА_2, про що складено відповідні акти. З актів обстеження житлово-побутових умов вбачається, що родина складається з ОСОБА_7Б, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Будинок газифікований, є електропостачання, підведена вода. Для виховання дитини створені задовільні умови. У будинку три кімнати, в кімнатах не прибрано, розкидані речі, неприємний запах. Дитина забезпечена сумішу для харчування, має необхідний одяг. На час проведення обстеження батьки, за зовнішніми ознаками, перебували у стані алкогольного сп'яніння.

З ОСОБА_2 та ОСОБА_10 проведено профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, недопустимості вживання алкогольних напоїв, що підветрджується довідками про проведення профілактичних бесід від23 січня 2017 року, 15 січня 2018 року та 30 травня 2017 року.

З характеристики ОСОБА_7 наданої Плотицькою сільською радою за №57 від 23 січня 2018 року вбачається, що остання зарекомендувала сере з негативної сторонни. Не працює, зловживає алкоголем. Вихованню дитини приділяє недостатньо уваги.

З листа Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 09 лютого 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 29 серпня 2017 року поставлений у Тернопільському РВП ГУНП в Тернопільській області на облік як сімейний насильник.

Постановами Тернопільського міського відділу поліції Головного УНП в Тернопільській області від 15 січня 2018 року відповідачів притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо виховання доньки ОСОБА_4.

Згідно висновку Тернопільської районної державної адміністрації від 20 лютого 2018 року за №01-329/01-10, визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4.

З довідки Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитинки за №147 від 11 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відвідували малолітню доньку ОСОБА_4 протягом часу її перебування у закладі два рази 19 квітня 2018 року та 09 травня 2018 року, матеріальної допомоги не надавали.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Законодавцем передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положення ст. 164 Сімейного кодексу України передбачають, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд аналізуючи в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку, що в діях відподіачів частково має місце неналежне виконання батьківських обовязків відносно доньки ОСОБА_4.

Разом з тим, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з'явились у судові засідання, заперечили щодо позбавлення їх батьківських та обіцяли зміти своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Вказані дії відповідачів свідчать про бажання останніх брати участь у вихованні доньки та прикласти свої зусиллля і змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Враховуючи вищенаведенні вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов'язків, участь відповідачів в судових засіданнях та заперечення щодо позову, що вже свідчить про бажання підтримувати стосунки із дитиною, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і надання можливості відповідачам змінити ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_4. Попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

При цьому, суд прийняв до уваги те, що на даний час донька ОСОБА_4 перебуває у Тернопільському обласному спеціалізованому будинку дитини, а тому загрози чи небезпечи її життю у зв'яку з неналежним виконанням відповідача батьківських обов'язків немає.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки такий висновок є передчасним, недостатньо обгрунтованим та таким, що суперечить на даний час інтересам дитини, батькам і засадам справедливості.

Щодо вимог про стягнення з відповідачів аліментів на дитину, слід зазначити наступне.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В силу вимог ч. 2 ст. 193 СК якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_4 на даний час перебуває у Тернопільському спеціалізованому будинку дитини, що не заперечувалось відповідачами.

Дитина перебуває на повному державному утриманні та відповідачі не приймають участі в утриманні доньки .

Таким чином, приймаючи до уваги перебування дитини у державному закладі, відсутність матеріальної допомоги із сторони відповідачів в утриманні дитини, суд вважає, що з відповідачів на користь доньки ОСОБА_4 слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з кожного, починаючи з 01.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі по 704,80 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 164, 166, 180, 182,193 СК України, статями 4, 12,13, 81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Тернопільської районної державної адміністрації (майдан Перемоги, 1 м.Тернопіль, ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН - НОМЕР_2) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, серія та номер свідоцтва про народження НОМЕР_3) аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, серія та номер свідоцтва про народження НОМЕР_3) аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов"язків щодо виховання дочки ОСОБА_4, оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав .

Покласти на Тернопільську районну державну адміністрацію,як орган опіки та піклування,контроль за виконання відповідачами своїх батьківських обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у розмірі по 704,80 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01 червня 2018 року.

Головуюча І.М. Черніцька