РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 564/1503/17

Провадження № 22-ц/4815/3/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Бондаренко Н. В.,

секретар судового засідання - Тхоревський С. О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідачі -Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»;

приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу

Завалієв Артем Анатолійович

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року у складі судді Цвіркуна О. С., ухвалене в м. Костопіль, дата складання повного тексту 23 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 липня 2017 року він отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05 липня 2017 року на примусове виконання виконавчого напису № 981 від 25 січня 2017 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 31 січня 2013 року у розмірі 35862,35 грн., вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. Зазначає, що виконавчий напис нотаріуса є незаконним, оскільки у нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборогованості проводиться у безспірному порядку, а тому не було передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено за безпідставністю.

Скасувано заходи забезпечення позову у справі шляхом відновлення стягнення по виконавчому провадженню ВП № 54230166 з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» боргу в розмірі 35862,35 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позов є безпідставним, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав встановлювати права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевірити наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі стверджує, що виконавчий напис був вчинений незаконно.

У своєму рішенні суд безпідставно зазначив, що позивач, в порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов»язання за кредитним договором б/н від 31.01.2013 року, укладеного шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає договір про надання банківських послуг і відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, належним чином не виконав, у зв»язку з чим в нього перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість. Разом з тим, суд не взяв до уваги, що він жодних вимог від банку про наявність заборгованості не отримував.

Нотаріусом порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», де вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором не дало моживості оскаржити заборгованість, вчинений виконавчий напис вказує не те, що нотаріус не перевіряв безспірності суми.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п.1.2 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість боржника вважається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо для вчинення виконавчого напису подані всі необхідні документи. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Банк подав нотаріусу тільки вільну виписку з рахунку боржника, без перевинних бухгалтерських документів, на підставі якої було вчинено виконавчий напис.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ПАТ КБ «Приватбанк» вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 31 січня 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом написання Анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам»яткою клієнта та Тарифами ПриватБанку складає договір про надання банківських послуг і відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» в сумі 1000 грн. Строк кредитування за даним кредитним договором встановлений на строк дії кредитної карти.

3 грудня 2016 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А. А. про вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за період з 31 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року за кредитним договором б/н від 31 грудня 2013 року в сумі 35 863,35 грн, що складається: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3108 грн. 60 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 27469 грн. 83 коп.; заборгованість з комісії та пені у розмірі 3100 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафу (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1683 грн. 92 коп.

До заяви про видачу виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» додало: копію Анкети-заяви від 31.12.2013 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2016 року; копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, список поштових відправлень, опис вкладень цінного листа, статут ПАТ КБ «Приватбанк»; установчі документи ПАТ КБ «Приватбанк»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань; довіреність представника ПАТ КБ «Приватбанк»; паспорт представника ПАТ КБ «Приватбанк».

25 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 981, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором станом на 30 вересня 2016 року за період з 31 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року у сумі 35862 грн. 35 коп., і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3108 грн. 60 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 27469 грн. 83 коп.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 3100 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та у розмірі 1683 грн. 92 коп. (відсоток від суми заборгованості).

Свої позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 обґрунтував тим, що у нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборогованості проводиться у безспірному порядку, він не отримував від кредитодавця будь-якої вимоги про усунення порушень за договором та погашення заборгованості за виконавчим написом. Також зазначив те, що виконавчий напис вчинений на окремому нотаріальному бланку, однак відповідно до п. 5.2 глави 16 Порядку якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Ухваллючи рішення про відмову в позові, суд перешої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів які б спростовували заборгованість по кредиту, виконавчий напис вчинено відповідно до вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

З таким висновком суду перешої інстанції апеляційний суд погодитись не може, виходячи із слідуючого.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1, 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

А пункті 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі Перелік) зазначено, що д ля одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом достовірно встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вищезазначених вимог, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не подав до нотаріуса подав оригінал кредитного договору, а долучив до заяви тільки копію Анкет-заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам»ятку клієнта та Тарифи ПриватБанку, які є складовими договору про надання банківських послуг, і які містять дані про відсоткову ставку, строк дії кредитного договору та штафні санкції за порушення зобов»язань.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За умовами кредитного договору б/н від 31.01.2013 року сторони погодили термін кредитування на строк дії кредитної картки.

Позиція Верховного Суду щодо виконання зобов'язання простроченого боржника після спливу строку кредитування та щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 в якій, зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що ПАТ КБ "Приватбанк" мав право нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом тільки в межах строку кредитування, нотаріус, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, зобов"язаний був перевірити строк на який був наданий кредит, та законність нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування.

Відповідно до виписки з розрахунок заборгованості відсотки за користування кредитом нараховані по 30.09.2016 року.

Розділом 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлені умови, за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса. Зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З огляду на зазначене, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено спірний виконавчий напис без документів, передбачених п. 2 Переліку, що унеможливило підтвердити безспірність заборгованості, і з цих підстав оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до процесуального законодавства обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були не правильно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які не підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» перейменоване на Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1. ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з наведеним, судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги в сумі 1011,01 грн. підлягає стягненню на користь останнього із відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 981 від 25 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 31 січня 2013 року у розмірі 35862 гривень 35 копійок, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1011 гривень 01 копійку з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича по 505 гривень 50 копійок з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 грудня 2018 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.