Провадження № 2/761/2907/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. В липні 2010 р. відбулось знайомство ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Між сторонами виникли дружні стосунки, та в подальшому, а саме з вересня 2010 р. позивач та відповідач почали проживати разом однією сім»єю без реєстрації шлюбу. З вересня 2010 р. по липень 2011 р. сторони проживали у квартирі знайомої позивача - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. 26.10.2010 р., тобто через майже два місяці після початку проживання однією сім»єю за договором купівлі - продажу відповідачем було придбано квартиру АДРЕСА_7. Квартира придбавалась з метою спільного проживання сторін і позивач з відповідачем планували народження дитини. Право власності на нерухоме майно відповідач оформив на себе. Через декілька місяців позивач завагітніла та спільна з відповідачем дитина - син ОСОБА_5, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Починаючи з липня 2011 р. сторони проживали по вул.. Стеценко, нажаль точну адресу позивач не пам»ятає, а з кінця 2013 р. по травень 2016 р. проживали в АДРЕСА_5. За весь час спільного проживання позивач та відповідач мали спільний бюджет, вели спільне господарство, спільно виховували дитину. За час спільного проживання відповідачем також було придбано 28.12.2013 р. гаражний бокс за адресою: м. Київ, Обслуговуючий кооператив «Дружба», гараж № НОМЕР_1, вул. Тираспольська,12., а також 16.10.20ё14 р. квартиру АДРЕСА_2. Наприкінці 2016 р. стосунки між сторонами погіршились і припинились, так як відповідач 30.05.2016 р. вчинив по відношенню до позивача фізичне насильство. Зважаючи на викладене та з огляду на ст.ст. 60,69,70,74 СК України, положення процесуального законодавства України представник позивача просить суд встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у період з вересня 2010 року до травня 2016 року; поділити майно, яке перебуває у спільній частковій власності наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7, ? частину гаражного боксу № НОМЕР_1 обслуговуючого кооперативу «Дружба» за адресою м. Київ, вулиця Тираспольська, 12 та ? частину квартири АДРЕСА_3; визнати за ,ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7, ? частину гаражного боксу № НОМЕР_1 обслуговуючого кооперативу «Дружба» за адресою м. Київ, вулиця Тираспольська, 12 та ? частину квартири АДРЕСА_3. Судові витрати покласти на відповідача.

Справа перебувала у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва 2016 р.

21.11.2017 р. керівником апарату Шевченківського районного суду м. Києва видано розпорядженн № 01-08-1115 щодо повторного автоматичного розподілу справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна відповідно до положень п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями здійснено 21.11.2017 р. Головуючий суддя Юзькова О.Л.

22.11.20ё17 р. вирішено питання про прийняття справи до провадження з огляду на положення ст.ст. 122, 127 ЦПК України справу призначено до розгляду.

З огляду на набрання чинності змін до ЦПК України з 15.12.2017 р. в судовому засіданні 15.02.2018 р. вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_3 надходили заяви де вказано про те, що він та позивач ОСОБА_1 разом ніколи не проживали. Позивач винаймала житло, або проживала у батьків де і зареєстрована. Відповідач же має власне житло, квартира на вулиці Сирецькій в м. Києві придбана за чотири роки до знайомства з ОСОБА_1 про що свідчить попередній договір від 25.03.2010 р. Підстави для задоволення позову відсутні.

Під час підготовчого судового засідання відповідно до ст. 197 ЦПК України розглянуто клопотання заявлені сторонами, долучено докази, за відсутності заперечень учасників справи призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні вислухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_5.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, що його видано 01.09.2011 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, мати дитини - ОСОБА_1, батько дитини - ОСОБА_3.

В удовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач не реєстрували свої відносини у встановленому законом порядку.

Позивач, її представник пояснили, що сторони познайомились у липні 2010 р., з вересня зазначеного року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання було придбано майно, яке підлягає поділу в порядку положень Сімейного кодексу України.

До матеріалів справи долучено докази, які свідчать про те, що ОСОБА_6 на праві власності належать квартира АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі - продажу майнових прав від 16.10.2014 р., акту прийому-передачі квартири від 25.03.2016 р.; квартира АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 08.11.2010 р. та гаражний бокс № в обслуговуючому кооперативі «Дружба» по вул.. Тираспольська, 12 в м. Києві на підставі договору купівлі - продажу від 28.12.2013 р.

Зазначені обставини не заперечувались відповідачем. Проте, ОСОБА_7 зазначено в судовому засіданні про те, що з позивачем вони не проживали однією сім»єю, підстави для встановлення такого факту та поділу майна відсутні.

За положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивач та відповідач зі слів ОСОБА_1 проживали разом за адресою: АДРЕСА_7 в 2010 р. Свідок бачила відповідача в квартирі два рази.

З іншого боку, і це не заперечується відповідачем, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (довідка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва від 07.08.2017 р.) мешкала і обслуговувалась за адресою: АДРЕСА_6.

Довідка № 1668 від 01.08.2017 р. КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №т 1» Подільського району м. Києва свідчить про те, що ОСОБА_5, перебуває на обліку і отримує медичну допомогу з 25.11.2013 р. за адресою: АДРЕСА_7.

Відповідно до положень ст. 74 СК України якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки, згідно до ч. 2 ст. 3 СК України.

Так, матеріали справи містять рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.05.2017 р. ухвалене за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру аліментів і при цьому зазначено, що сторони почали проживати разом однією сім»єю без реєстрації шлюбу з вересня 2010 р. та припинили стосунки з травня 2016 р.

Таким чином, з огляду на норми матеріального права вирішуючи питання про проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без реєстрації шлюбу та вирішення спору щодо поділу майна в порядку ст. 74 СК України суд має достеменно пересвідчитись про наявність ознак притаманних сім»ї, наявності усталених відносин, які притаманні подружжю - спільний побут, бюджет, спільні права та обов»язки.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так покласти в основу рішення про встановлення факту проживання однією сім»єю сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у зазначений позивачем період виключно висновки Апеляційного суду м. Києва та здійснити поділ майна за умови будь - яких інших доказів, які б достовірно підтвердили наявність спільного побуту, взаємних прав та обов»язків не є можливим.

Під час розгляду справи стороною позивача не було доведено наявність усталених ознак притаманних сім»ї, , складові бюджету, наявність спільного побуту, місце проживання сім»ї протягом 6 років.

Відсутні докази підтримки позивачем та відповідачем протягом 6 років, спільного відпочминку, придбання необхідних подружжю речей тощо.

Зазначене унеможливлює прийняття рішення про заодоволення вимог ОСОБА_1

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11, 13,141,196,223,258,259,263,268,315,352,354 ЦПК України, ст.ст. 2,74 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім»єю та розподіл спільного майна залишити без задоволення.

Судові витрати відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України не стягуються.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: