У Х В А Л А

13 грудня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що він звернувся з позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою в сумі 207 443,67 грн. та судових витрат. Предметом спору є виконання боргових зобовязань за договором позики, строк виконання якого закінчився 09.09.2018 року. На його намагання врегулювати спір добровільно ОСОБА_2 ухиляється від зустрічей, що свідчить про його небажання повернути борг і в нього є всі підстави вважати, що з метою ухилення від виконання боргових зобовязань ОСОБА_2 має намір відчужити належне йому майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_2 наявна квартира АДРЕСА_1, вартість якої становить 35 232 грн. Однак, цієї суми недостатньо для виконання боргових зобовязань за договором позики, адже вартість квартири набагато нижча від боргових зобовязань. Також, наявна у власності ОСОБА_2 1/2 частина нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 32, загальною площею 56,7 кв. м. У звязку з цим заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та накласти арешт на 1/2 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 32, загальною площею 56,7 кв. м. та заборонити іншим особам вчиняти будь-які щодо вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Встановлено, що заяву подано з порушенням вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, до неї не додано жодних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки заявником зазначено, що відповідач має намір в будь-який момент відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно, не зазначено про інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, не зазначено відомості щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Окрім цього, подана заявником заява про вжиття заходів забезпечення позову, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, про забезпечення позову, підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 13.12.2018 року.

СуддяОСОБА_3