Справа № 361/609/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1729/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 29.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сержанюка А.С., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Петришин Л.М., ухвалене в м. Бровари 22 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Головного управління держгеокадастру у Київській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2016 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, уточнивши позовні вимоги в листопаді 2017 року, просили скасувати держану реєстрацію земельної ділянки пл. 0,0231 га., кадастровий номер :01:002:0006 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований 20 березня 2013 року, що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Чапаєва 19/1, зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкод в користуванні земельною ділянкою, на якій розташований будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою м. Бровари, вул. Чапаєва, 19, а саме демонтувати паркан; встановити порядок користування земельною ділянкою за цією адресою відповідно до часток співвласників в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, враховуючи рішення Броварської міської ради про надання дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та варіанту 1 порядку користування земельною ділянкою, згідно експертного висновку.

Заявлені вимоги мотивували тим, що позивачі та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку № 19 по вул. Чапаєва в м. Бровари Київської області. У 2011 році вони звернулися до суду з позовом про поділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року поділено домоволодіння в натурі, а саме виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 207/600 частин будинку кожній, ОСОБА_4 виділено 31/100 частин будинку; в частині визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку судом було відмовлено. До сьогодні ніхто із співвласників свої права згідно рішення суду не зареєстрував, тобто будинок належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішенням Броварської міської ради від 01 листопада 2012 року позивачам було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки орієнтовною площею 0,0260 га. ОСОБА_2 та 0,0281 га. ОСОБА_3 за відповідними адресами. Відповідач ОСОБА_4 встановив паркан на земельній ділянці без погоджень з ними, як співвласниками будинку, що унеможливило вільний доступ до неї. Земельна документація та документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, у ОСОБА_4 відсутні.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2017 року позов частково задоволено, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:0006 та скасовано кадастровий номер :01:002:0006 на земельну ділянку, пл. 0,0231 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований 20 березня 2013 року, що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Чапаєва, 19/1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, не погоджуючись із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2017 року, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалися на те, що на момент звернення до суду з даним позовом вони не тільки виділили свої частки у будинку в натурі, а й здійснили реєстрацію своїх часток як окремих будинків. У справі за клопотанням позивачів була проведена земельно-технічна експертиза та надано висновок експерта, яким запропоновано варіанти порядку користування земельною ділянкою. Із наданих варіантів вони обрали найбільш досконалий варіант розподілу земельної ділянки, що відповідає не тільки вимогам чинного законодавства, але й розмірам, часткам та потребам сторін. Згідно цього ж висновку за результатами камеральної обробки матеріалів геодезичних вишукувань та координат поворотних точок меж земельної ділянки виявлено часткове накладення межі земельної ділянки ОСОБА_4 на межу земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивачів, а саме на частину межі, яка виникла після розподілу житлового будинку. Враховуючи висновки експерта, а також обставини відсутності технічної документації на земельну ділянку, вважали, що відповідач грубо порушив права позивачів. Посилалися на розяснення п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце був повідомлений завчасно, крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання (16 травня 2018 року). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вчинені дії щодо реєстрації земельної ділянки пл. 0,0231 га. із кадастровим номером :01:002:0006, яка зареєстрована 20 березня 2013 року, однак така реєстрація земельної ділянки порушує права позивачів на виготовлення технічної документації із землеустрою, оскільки межі сформованої земельної ділянки накладаються на частину житлового будинку, який належить позивачам, рішення про затвердження технічної документації та надання її у власність відповідачу не приймалось, відповідно відсутня реєстрація права власності на цю земельну ділянку.

В решті позову судом відмовлено, оскільки при розгляді справи позивачами не надано належних доказів на підтвердження права користування спірною земельною ділянкою у розмірі більшому, ніж 700 кв.м., при цьому рішення Броварської міської ради Київської області, яким позивачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянки, не є правовстановлюючим документом, не підтверджує право користування земельною ділянкою та містить лише орієнтовні розміри.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками є необґрунтованими, недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають, а вимоги про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу паркана не доведені і передчасні.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Поділено домоволодіння за адресою Київська область, м. Бровари, вул. Чапаева, 19 між співвласниками, а саме виділено ОСОБА_2 207/600 частин житлового будинку № 19 по вул. Чапаева, в м. Бровари та ? частину надвірних будівель; ОСОБА_3 207/600 частин житлового будинку 19 по вул. Чапаева, в м. Бровари та 1/2 частину надвірних будівель; ОСОБА_4 31/100 частин житлового будинку № 19 по вул. Чапаева, в м. Бровари та 1/2 частину надвірних будівель, що відповідає І варіанту висновку будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2012 року №3-14.

ОСОБА_3 виділено: приміщення 1-1 площею 13,9 кв.м. приміщення 1-8 площею 6,5 кв.м. приміщення 1-7 площею 4 кв.м., 1/3 газопроводу від газового стояка до врізки, газопровод від газового стояка в приміщенні 1-8, 1/3 водопровода; інженерне устаткування до 1 кв.м., погріб під приміщенням 1-1, свердловину - К, 1/2 частину гаража з оглядовою ямою "Г" розмірами З,45 кв.м х 3,35 кв.м., що складає 37/100 частки будинковолодіння. ОСОБА_4 виділено приміщення 2-1 пл. 5,5 кв.м. приміщення 2-3 пл. 7,6 кв.м. приміщення 2-4 пл. 11,9 кв.м. приміщення 2-5 пл. 12,4 кв.м., інженерне устаткування 2 кв.м., 1/3 частину водопровода. 1/3 частину газопровода від газового стояка до врізки, газопровід від газового стояка в приміщенні 2-3. погріб під приміщенням 2-3, що складає 31/100 частки будинковолодіння. ОСОБА_2 виділено приміщення 1-2-площею 4.1 кв.м., приміщення 1-3 площею 9, 9 кв.м., приміщення 1-4 площею 17 кв.м., 1/3 частину водопровода, 1/3 частину газопровода від газового стояка до врізки, вбиральню "В", 1/2 частки гаража з оглядовою ямою Т" 3,45 кв.м. х 3,35 кв.м. від вулиці Чапаева, що складає 32/100 частки будинковолодіння.

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 01 листопада 2012 року № 754-24-06 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0281 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Чапаєва, 19; ОСОБА_2 не земельну ділянку орієнтовною площею 0,0260 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Чапаєва, 19/2; ОСОБА_4 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0231 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Чапаєва, 19/1 (а. с. 29 30, 159, 168, 169 т. 1).

В матеріалах справи на а. с. 13 15 т. 1 наявний технічний паспорт на житловий будинок № 19 по вул. Чапаєва, м. Бровари, виготовлений у 2011 році, згідно якого вказано частки в праві власності на будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 207/600 часток у кожної, ОСОБА_4 31/100 часток.

Згідно листа Відділу держгеокадастру у м. Броварах Київської області від 27 січня 2016 року, технічна документація із землеустрою на ОСОБА_4 на зберігання до відділу не надходила. Також повідомляють, що земельна ділянка за адресою вул. Чапаєва, 19/1 пл. 0,0231 га. та кадастровим номером :01:002:0006 зареєстрована 20 березня 2013 року (а. с. 49 т. 1).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 березня 2017 року № 10685/16-41, за результатами камеральної обробки матеріалів геодезичних вишукувань та координат поворотних точок меж земельної ділянки пл. 0,0231 га., кадастровий номер :01:002:0006 виявлено часткове накладення межі земельної ділянки пл. 0,0231 га., кадастровий номер :01:002:0006 (користувач ОСОБА_4С.) на межу земельних ділянок, що перебувають у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме на частину межі, яка виникла після розподілу житлового будинку відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2012 року № 3-14 та згідно рішення Броварського міськрайонного суду від 31 травня 2012 року. Площа накладення становить 0,0003 га. або 3 кв.м. Також виявлена невідповідність частини меж фактичним межам згідно проведених топографо-геодезичних робіт. Запропоновано 4 варіанти порядку користування земельної ділянки пл. 0,0813 га., враховуючи рішення Броварської міської ради Київської області від 01 листопада 2012 року № 754-24-06 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки орієнтовною площею 0,0260 га. та 0,0281 га. відповідно до поділу домоволодіння між співвласниками згідно рішення Броварського міськрайонного суду від 31 травня 2012 року (а. с. 122 т. 1).

Згідно довідки Броварської міської ради Київської області від 18 грудня 2017 року № 2-15/6222, рішення про затвердження технічної документації та передачі у власність земельної ділянки пл. 0,0231 з кадастровим номером :01:002:0006 ОСОБА_4 за адресою Чапаєва, 19/1 не приймалось (а. с. 232 т. 1).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Виходячи із наведених вимог закону, судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідачем вчинені дії щодо реєстрації земельної ділянки пл. 0,0231 га. із кадастровим номером :01:002:0006, яка зареєстрована 20 березня 2013 року, однак така реєстрація земельної ділянки порушує права позивачів на виготовлення технічної документації із землеустрою, оскільки межі сформованої земельної ділянки накладаються на частину житлового будинку, який належить позивачам. При цьому рішення про затвердження технічної документації та надання її у власність відповідачу не приймалось, відповідно відсутня реєстрація права власності на цю земельну ділянку, позивачі не погоджували межі спірної земельної ділянки та як співвласники житлового будинку не подавали заяви про присвоєння кадастрового номеру такій земельній ділянці.

В даній частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 7 Перехідних положень ЗК України, громадяни, що одержали у тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Судом першої інстанції при розгляді справи було досліджено рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2012 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким зокрема відмовлено в задоволенні вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Даним рішенням встановлено, що на підтвердження своїх вимог в цій частині позивачі надали до суду рішення виконкому Броварської міської ради, а саме на підставі рішення № 262 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1972 року «Про закріплення земельної ділянки по вул. Чапаєва, 11» за ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку площею 700 кв.м. по вул. Чапаєва, 11, що раніше належала ОСОБА_6; рішенням № 316 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 07 травня 1973 року «Про оформлення технічної документації на перебудову житлового будинку ОСОБА_7» дозволено оформити технічну документацію на перебудову власного житлового будинку по вул. Чапаєва, 11 в м. Броварах.

Будь-яких інших письмових доказів про те, що спадкодавцю ОСОБА_8 належить на праві користування земельна ділянка площею більшою ніж це зазначено у рішенні Броварської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1972 року (700 кв.м.), а також кадастровий план земельної ділянки, акт відведення, погодження та встановлення межових знаків на місцевості суду не надано.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні додаткові докази виділу земельної ділянки в натурі на місцевості та докази, що підтверджують право сторін на земельну ділянку площею, що знаходиться у фактичному користуванні в конкретних межах та конкретної конфігурації. Визначення порядку користування земельною ділянкою без врахування даних обставин не ґрунтується на законі та є неможливим.

Судом обґрунтовано звернуто увагу про неможливість ґрунтувати висновок суду на припущеннях, оскільки позивачі взагалі не вказують розмір земельної ділянки, порядок користування якою необхідно визначити, разом із тим експерт у висновку досліджує земельну ділянку пл. 813 кв.м., за спадкодавцем ОСОБА_8 закріплювалась земельна ділянка пл. 700 кв.м., а загальний розмір земельної ділянки, згідно рішення Броварської міської ради від 01 листопада 2012 року № 754-24-06, яким позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, становить 0,0772 га.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів, що підтверджують право користування сторін земельною ділянкою певною площею в конкретних межах та конкретної конфігурації.

Із даними висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони є обґрунтованими, послідовними та відповідають вимогам закону.

З урахуванням вищевикладеного, судом максимально захищені права позивачів станом на даний час, оскільки за відсутності рішення органу місцевого самоврядування, яким у власність або користування співвласникам будинку були б надані земельні ділянки, передчасними є позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану.

При цьому апеляційний суд враховує, що позивачі просили визначити порядок користування земельною ділянкою з урахуванням рішення Броварської міської ради Київської області від 01 листопада 2012 року, яким визначалася орієнтовна площа земельних ділянок і надано дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, але яке саме по собі не є правовстановлюючим документом, не підтверджує право користування земельною ділянкою та містить лише орієнтовні розміри.

Доводи апеляційної скарги, що позивачами обрано варіант порядку користування земельною ділянкою згідно експертного висновку, який відповідає вимогам чинного законодавства, розмірам, часткам та потребам сторін, не спростовують правильних висновків суду, що без зясування розміру земельної ділянки, на яку мають право сторони у справі, неможливо визначити і порядок користування нею, а отже відхиляються апеляційним судом.

Із цих же підстав апеляційним судом не приймається посилання апеляції на п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2007 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким розяснено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил, оскільки встановлення мінімально необхідного розміру земельної ділянки не було предметом позову в даній справі і відповідне питання не ставилось на вирішення експертизи, призначеної судом за клопотанням позивачів.

Посилання апеляційної скарги на ч. 1 ст. 88 ЗК України апеляційний суд відхиляє, оскільки дана стаття регламентує володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, а не в користуванні.

Доводи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, що згідно експертного висновку виявлене часткове накладення межі земельної ділянки ОСОБА_4 на межу земельних ділянок, що перебувають в користуванні позивачів, як не підтверджують, так і не спростовують висновків суду в межах оскарження рішення. Однак апеляційний суд враховує, що судом першої інстанції при частковому задоволенні позову скасовано державну реєстрацію і кадастровий номер земельної ділянки відповідача ОСОБА_4, протиправна реєстрація якої була перешкодою у виготовленні позивачами технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки згідно рішення Броварської міської ради Київської області від 01 листопада 2012 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 31 травня 2018 року.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Сержанюк А.С.

ОСОБА_9