ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/912/18 Справа № 212/1055/18 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. о 14 годині 59 хвилини у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є пенсіонеркою, має статус дитини війни та отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 2856,22 грн., довічно. Єдиним доходом в неї є пенсія по втраті годувальника, інших джерел доходу в неї немає. Чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, вона є самотньою літньою жінкою, сини живуть окремо, син ОСОБА_3 надає їй матеріальну допомогу, син ОСОБА_4 не допомагає їй, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на її утримання. Вказаних коштів позивачу не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання ліків, оскільки має онкологічне захворювання. Відповідач працездатний, проживає окремо від неї, не піклується про неї, не допомагає, аліментних зобов'язань не має. В зв'язку з її непрацездатністю, складними життєвими обставинами, необхідністю в лікуванні, просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку( доходу).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь матері ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу).

Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що позивач отримує пенсію у розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Щодо стану здоров'я позивача, він вважає, що вони регулюються іншою нормою права, а саме ст. 206 СК України. Відповідач зауважує, що він одружений, має двох синів, один з яких є неповнолітнім, має кредит у банку, допомагає старшому сину, оскільки в нього народилась дитина, на сьогоднішній день йому самому не вистачає коштів для утримання своєї сім'ю, тому наголошує, що він не має змоги сплачувати аліменти у будь-якому розмірі на утримання матері.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вона є пенсіонеркою, в правовому розумінні непрацездатною, має онкологічне захворювання, тому за своїм станом здоров'я потребує лікування, та у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштованим і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином позивача ОСОБА_1 (а.с.5.)

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік позивача ОСОБА_7(а.с.4).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3, виданого 07 червня 2016 року Пенсійним фондом України позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою, та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника (а.с.8).

Відповідно довідки від 13.02.2017 року № 168 Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Покровському відділі з питань призначення та перерахунків пенсій № 11, як пенсіонерка, отримує пенсію у зв'язку з втратою з втратою годувальника, в розмірі 2856,22 грн., терміном з 01.10.2017 року, довічно.

Згідно довідки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 23 квітня 2018 року № 913 відповідач ОСОБА_2 працює фахівцем у апараті управління комбінату, його середній заробіток складає за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року в розмірі 5664,32 грн. (а.с. 35).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 відповідач ОСОБА_2 має неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.51)

Відповідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 08.05.2018 року, в розмірі 14824,90 грн. (а.с.56).

Згідно протоколів обстежень, виписного епікризу з медичної карти позивача, чеків на придбання ліків, ОСОБА_1 тяжко хворіє та витрачає велику кількість грошових коштів на лікування та придбання ліків ( а.с.74-80).

Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.

Відповідно до статті 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 13.02.2017 року № 168 Покровського відділу обслуговування громадян в м. Кривому Розі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Покровському відділі з питань призначення та перерахунків пенсій № 11, як пенсіонерка, отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, в розмірі 2856,22 грн., терміном з 01.10.2017 року, довічно, що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, у в'язку з чим, колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що його мати отримує пенсію у розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, тому відсутні підстави для її утримання з боку відповідача.

Доводи відповідача, про те, що він одружений, має двох синів, один з яких є неповнолітнім, має кредит у банку, допомагає старшому сину, оскільки в нього народилась дитина, та той факт, що на сьогоднішній день йому самому не вистачає коштів для утримання своєї сім'ї не мають правового значення, оскільки, з огляду на вищевикладене, колегія суддів встановила, що обов'язок утримання повнолітніми дітьми непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним, а виникає за умови, що їх заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв'язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: