Справа № 573/754/18
Номер провадження 2/573/304/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить будинок №21 по пров. Рокосовського в м. Білопілля Сумської області. У вказаному будинку зареєстрований він, його дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та син ОСОБА_2, який фактично не проживає у будинку з початку 2013 року, за місцем реєстрації він не зявляється, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Його реєстрація в будинку порушує права позивача, як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в його будинку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явився, 29 травня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява від імені відповідача, в якій останній просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить будинок №21 по пров. Рокосовського в м. Білопілля Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 15 вересня 1987 року (а. с. 6-8).

У належному позивачу на праві власності будинку зареєстрований його син ОСОБА_2, відповідач по справі, що підтверджується довідкою Білопільської міської ради Сумської області від 07 травня 2018 року та копією будинкової книги (а. с. 12, 14-16).

Відповідно до довідки депутата Білопільської міської ради ОСОБА_5 від 07 травня 2018 року ОСОБА_2 за адресою: м. Білопілля, пров. Рокосовського, буд. 21 не проживає з 2013 року (а. с. 13).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 такими, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 хоча і є сином позивача, але не є власником або наймачем будинку, який належить на праві власності позивачу, в будинку не проживає з 2013 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному будинку понад один рік, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Білопілля, пров. Рокосовського, буд. 21.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 41800, Сумська область, місто Білопілля, провулок Рокосовського, будинок 21 до ОСОБА_2, паспорт серії МВ №240113, зареєстрованого за адресою: 41800, Сумська область, місто Білопілля, провулок Рокосовського, будинок 21 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком №21 по провулку Рокосовського в місті Білопіллі Сумської області.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя