Справа № 206/4353/18
(2/199/2792/18)
29 листопада 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судці Якименко Л.Г.
за участю секретаря Гасанової М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з майна.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2012 року у цивільній справі № 2-436/117/12 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа Приватне підприємство Стройсервіс-2000, про стягнення заборгованості за кредитним договором, були задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Дельта Банк суму заборгованості у розмірі 18 210 772 грн. 01 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.
ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при виконанні виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-436-117/12 від 05.04.2012 року було відкрите виконавче провадження ВП № 32483286 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк вищевказаної суми заборгованості.
07.06.2012 року Державним виконавцем ВПВР ДВС України ОСОБА_3 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
У подальшому ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2014 року заочне рішення від 25.01.2012 року у вищезазначеній цивільній справі скасовано.
21.05.2014 року на адресу ВПВР ДВС України представником позивача була направлена заява щодо закінчення виконавчого провадження, відкритого за №32483286 та оригінал копії ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2014 року. Поштове відправлення отримане відповідачем 28.05.2015 року.
Згідно з ними Єдиного держаного реєстру виконавчих проваджень, 12.06.2014 року державним виконавцем Селезньовим М.О. ВПВР ДВС України була винесена постанова про закінчення вищевказаного виконавчого провадження.
Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.09.2014 року у справі №206/3367/14-ц за позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа ПП Стройсервіс-2000 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог ПАТ Дельта Банк відмовлено та дане рішення набрало законної сили 16.09.2014 року.

При цьому, ухвалою Самарського районного суду м Дніпропетровська від 25.01.2016 року була задоволена скарга ОСОБА_1, заінтересована особа Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити певні дії.

Визнано бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, щодо неподання реєстратору ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяви про припинення обтяжень та виключення їх з Державного реєстру, - неправомірною.

Зобов'язано ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати реєстратору ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення наступних обтяжень та виключення їх з Державного реєстру:

?у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис № 12591831 від 07.06.2012 року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 32483286, ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (все рухоме майно);

?в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна - запис № 12591845 від 07.06.2012 року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 32483286, 07.06.2012 року, ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (невизначене майно, все нерухоме майно).

15.09.2016 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження та зняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 у звязку із тим, що предявлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

05.07.2018 року представник позивача ОСОБА_5 повторно звернувся до Департаменту державної виконавчої служби України ОСОБА_2 примусового виконання рішень із заявою про скасування арештів та 31.07.2018 року отримав відповідь від Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_2 примусового виконання рішень №21839-33-18 від 23.07.2018 року про неможливість зняти арешт через збіг трирічного терміну зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву ВП №32483286, по якому 16.09.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та яке було знищене.

Згідно з Інформаційною довідкою №132719833 від 31.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 зазначено, що станом на 31.07.2018 року арешт нерухомого майна боржника (реєстраційний номер обтяження 12591845) від 07.06.2012 року, реєстратор: Державне підприємство Інформаційний центр», Міністерства юстиції України, підстави обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2012 року, ВП №32483286, ОСОБА_2 примусового виконання рішень ДВС України, - не скасований.

Оскільки на даний час відсутні підстави для обтяження рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 тому, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.09.2014 року у справі №206/3367/14-ц (провадження №2/206/920/14) за позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа ПП Стройсервіс-2000 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог ПАТ Дельта Банк відмовлено та дане рішення набрало чинності 16.09.2014 року, а також ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2016 року визнано бездіяльність державного виконавця та зобовязано вчинити дії по припиненню обтяжень з рухомого та нерухомого майна та виключення їх з Державного реєстру, однак до теперішнього часу обтяження з рухомого та нерухомого майна не зняті, тому позивач просив суд скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286) на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 12591845 від 07.06.2012 року про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286).

Представник позивача у судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного рішення суду не заперечував, про що надав відповідну заяву.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2012 року у цивільній справі №2-436/117/12 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа Приватне підприємство Стройсервіс-2000, про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Дельта Банк суму заборгованості у розмірі 18 210 772 грн. 01 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при виконанні виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-436- 117/12 від 05.04.2012 року було відкрите виконавче провадження ВП № 32483286 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк вищевказаної суми заборгованості.

07.06.2012 року Державним виконавцем ВПВР ДВС України ОСОБА_3 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження невизначене майно, все нерухоме майно.

У подальшому ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2014 року заочне рішення від 25.01.2012 року у вищезазначеній цивільній справі скасоване.

21.05.2014 року на адресу ВПВР ДВС України представником позивача була направлена заява щодо закінчення виконавчого провадження, відкритого за №32483286 та оригінал копії ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2014 року. Поштове відправлення отримане відповідачем 28.05.2015 року.

Згідно з даними Єдиного держаного реєстру виконавчих проваджень, 12.06.2014 року державним виконавцем Селезньовим М.О. ВПВР ДВС України була винесена постанова про закінчення вищевказаного виконавчого провадження.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.09.2014 року, у справі № 206/3367/14-ц за позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа ПП Стройсервіс-2000, про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог ПАТ Дельта Банк відмовлено та дане рішення набрало чинності 16.09.2014 року.

При цьому, ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2016 року було задоволено скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції ОСОБА_3, на бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити певні дії.

Визнано бездіяльність Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, щодо неподання реєстратору ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяви про припинення обтяжень та виключення їх з Державного реєстру - неправомірною.

Зобов'язано ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подати реєстратору ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про припинення наступних обтяжень та виключення їх з Державного реєстру:

?у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - запис № 12591831 від 07.06.2012 року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 32483286, ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (все рухоме майно);

?в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна - запис № 12591845 від 07.06.2012 року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 32483286, 07.06.2012 року, ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (невизначене майно, все нерухоме майно).

15.09.2016 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження та зняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 у звязку із тим, що предявлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

05.07.2018 року представник позивача ОСОБА_5 повторно звернувся до Департаменту державної виконавчої служби України ОСОБА_2 примусового виконання рішень з заявою про скасування арештів, та 31.07.2018 року отримав відповідь від Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_2 примусового виконання рішень №21839-33-18 від 23.07.2018 року про неможливість зняти арешт через збіг трирічного терміну зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву ВП №32483286, по якому 16.09.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та яке було знищено.

Згідно Інформаційної довідки №132719833 від 31.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 зазначено, що станом на 31.07.2018 року арешт нерухомого майна боржника (реєстраційний номер обтяження 12591845) від 07.06.2012 року, реєстратор: Державне підприємство Інформаційний центр», Міністерства юстиції України, підстави обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2012 року, ВП №32483286, ОСОБА_2 примусового виконання рішень ДВС України - не скасований.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті З, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За ст. 17 Загальної Декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У п.8 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказано, що в одному провадженні можуть розглядатися вимоги про визнання права власності та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту.

При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження»№1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За правилами, встановленими ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року у справі №206/3367/14-ц (провадження №2/206/920/14) за позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1, третя особа ПП Стройсервіс-2000, про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог ПАТ Дельта Банк відмовлено та дане рішення набрало чинності 16.09.2014 року, а також ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2016 року визнано бездіяльність державного виконавця та зобовязано зчинити дії по припиненню обтяжень з рухомого та нерухомого майна та виключення їх з Державного реєстру, тому дослідивши спірні правовідносини та застосовуючи відповідні норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обтяження рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1

Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу обтяження з рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 не зняті, тому суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286) на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 12591845 від 07.06.2012 року про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286).

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору у сумі у сумі 704,80 гривень підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV, Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, Постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», Протоколом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, ст.ст.15, 16, 321 ЦК України, суд , -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286) на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 12591845 від 07.06.2012 року про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2012 року ОСОБА_2 примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП 32483286).

Стягнути з ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: