Провадження № 2/522/3312/18
У Х В А Л А

05 червня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменко А.В.

секретаря судового засідання Полегенького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 заяву представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Одеська міська рада, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна та визнання права власності, усунення перешкод у користуванні шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Науменко А.В. слухається цивільна справа за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Одеська міська рада, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна та визнання права власності, усунення перешкод у користуванні шляхом виселення.

14 червня 2017 року від представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

- на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14.

Позивач посилається на те, що нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси.

Зазначене приміщення було передано в оренду Одеській обласній спілці художників України, в особі ОСОБА_2 під творчу майстерню згідно з договором оренди № 2/2 від 03.10.2000 р., укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Відповідно до положення «Про Департамент комунальної власності Одеської міської ради», що затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 р. №384-VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2007 року було визнано право власності за ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.03.2008 року, зазначене рішення було скасовано, справу передано на новий розгляд.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2009 р. по справі № 2-4810/09 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Представництва по управлінню комунальної власності ОМР, за участі третіх осіб: громадян ОСОБА_6, ОСОБА_1, про визнання права власності на нерухоме майно площею 155,5 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.04.2010 р., рішення Приморського районного суду від 15.06.2009 р. було скасовано, а справу призначено на новий розгляд.

Рішення Приморського районного суду від 03.12.2012 р. по справі № 1818/11 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, департаменту комунальної власності Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлове приміщення підвалу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14, було відмовлено.

Проте, за час розгляду справи 30.05.2007 р. ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 вищезазначене нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу.

Пізніше, 05.09.2007 року ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_4

З огляду на зазначене, ОСОБА_4 не було набуто право власності на спірне приміщення.

Однак право власності на цей обєкт було зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З метою запобігання відчуженню спірного нерухомого майна їх власником за час розгляду справи у суді, внаслідок чого для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль, що полягатимуть у необхідності звернення із аналогічним позовом до нового (або нових) власника, вважаємо, що існують підстави для забезпечення цього позову. Крім того, арешт як один з видів забезпечення позову найбільш відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки арешт унеможливить зміну власника (або власників) спірного обєкта.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а також призвести до порушення прав третіх осіб, на користь яких можуть бути відчужені вищезазначені обєкти нерухомості.

Оскільки є підстави вважати, що відносно спірного обєкту нерухомого майна може бути укладено правочини щодо відчуження, передання його у користування третім особам тощо та внаслідок таких дій стане неможливим або утрудненим виконання рішення по даній справі, вважаємо за необхідне вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов'язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду, та накладення арешту на квартири, на думку суду, у повній мірі забезпечить позовні вимоги в межах предмету спірних відносин між сторонами. При цьому суд не може вжити заходи забезпечення , яки є фактично тотожними задоволенню позовних вимог до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Одеська міська рада, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна та визнання права власності, усунення перешкод у користуванні шляхом виселення задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ковальська, 14.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

-стягувач: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, код ЄДРПОУ 2630259, місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1

-боржник: ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 65020, м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 103 а, кв. 34

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя А.В.Науменко