Провадження №2/200/3400/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення коштів та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 22.03.2018 року шістьма трансакціями з карткового рахунку позивача без її відома, участі та електронної ідентифікації були списані на інтернет магазин WMUA кошти на загальну суму 48937,12 грн. На вимогу позивача повернути безпідставно списані з карткового рахунку кошти відповідач відмовився. Вважає,що вказані операції з картковим рахунком є недозволеними, оскільки здійснювались поза її волею та без її участі. Нею було здійснено всіх необхідних дій, передбачених «Умовами» спрямованих на запобігання недозволенного використання картки та карткового рахунку, а отже вона вважає відмову банку по поверненню безпідставно знятих коштів незаконною. Позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь кошти в сумі 48937,12 грн. Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь суму пені за неповернення грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 6312,88 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2018 року вжито заходи забезпечення позову.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, відповідач 05.11.2018 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому послався на те, що позивачем не надано доказів того, що зняття коштів здійснено невідомою особою. Також зазначив, що кредитні кошти э власністю банку, тому позивач не має права стягувати з відповідача його власні кошти.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В звязку з вищенаведеним суд розглядає справу за наявними у справі доказами.

Судом встановлено, що 14.04.2014 року, між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» була укладена угода SAMDN0494 про відкриття карткового рахунку та його обслуговування.

На виконання вказаної угоди позивачу був відкритий картковий рахунок в національній валюті України та видана платіжна картка і ПІН-код до неї, відповідач здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій позивача із використанням платіжної картки.

22.03.2018 року о 10:35 позивач повністю погасив свою кредиторську заборгованість за картковим рахунком перед відповідачем, в сумі 74 000,00грн.

22.03.2018 року в період часу з 14 год. 54 хв. по 14 год. 58 хв. на телефон позивача надійшло чотири смс-повідомлення від відповідача з інформацією про здійснення операцій з трансакції в наслідок яких з її карткового рахунку були списані грошові кошті на послуги інтернет-магазину WMUA в сумі 29 497,50 грн. Крім того, в той же час з карткового рахунку позивача на оплату послуг інтернет-магазину WMUA були здійсненні ще дві транзакції за результатами яких були списані грошові кошти в сумі 19 439,62 грн., за якими відповідачем не було направлено позивачу смс-повідомлення.

Позивач одразу звернувся до відповідача з усною заявою про блокування платіжної картки у звязку з шахрайським діями.

26.03.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про незгоду з зазначеними трансакціями і просила повернути списані без її участі грошові кошти на загальну суму 48 937,12 грн.

Відповідач відмовив в поверненні на картковий рахунок грошових коштів в сумі 48 937,12 грн., мотивуючи свою відмову тим, що клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування карти (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів, відповідальності субєктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються, зокрема, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженою Постановою Національного банку від 12.11.2003р., №492, «Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою Правління Національного банку від 05.11.2014р. №705.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» «відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком».

Згідно з вимогами п.1.8. Інструкції НБУ №492, «банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що карткові рахунки, відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють здійснення операцій із застосуванням платіжних карток».

Розділ VI ст.8 Положення №705 встановлено, «емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції». Ст.9 того ж розділу Положення зазначено, «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Відповідно до п.14.14. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яким він зобовязаний повідомляти користувача про здійснення всіх операцій з використанням електронного платіжного засобу. «У разі невиконання банком обовязку з інформування користувача про здійснення операції з використання електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк».

Таким чином, судом встановлено, що саме на відповідача законодавством покладений обовязок провести належне розслідування по факту незаконних трансакцій, за наслідками якого буде доведено факт противоправної поведінки користувача, або відшкодовано збитки.

Відповідач жодних дій для встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції для здійснення неналежних переказів з карткового рахунку позивача не вчинив.

Крім того, відмовляючи позивачу у поверненні коштів відповідач не звернув увагу на ту обставину, що позивач надала докази того, що 22 березня 2018 року на її телефон надійшла менша кількість обовязкових смс-повідомлень про транзакції грошових коштів з її карткового рахунку, замість шести всього було отримано чотири смс-повідомлення.

Разом с тим, відповідач не надав, жодного доказу в обґрунтування свого відзиву на позовну заяву.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відмова АТ КБ «Приватбанк» у відшкодуванні позивачу коштів, які 22.03.2018 року були списані з її карткового рахунку шістьма транзакціями на користь інтернет-магазину WMUA на загальну суму 48 937,12 грн., є неправомірною, у звязку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму пені за несвоєчасне повернення грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 6 312,88 грн., що підтверджена відповідним розрахунком.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, «у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом».

Згідно з п.п.37.2. ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» «У разі ініціації неналежного переказу з рахунку неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобовязаний переказати за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне повернення грошових коштів на картковий рахунок в сумі 6 312,88 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.625, 1046, 1050 ЦК України, ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення коштів та пені задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 49000, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 49115, АДРЕСА_1) грошову суму у розмірі 48 937,12 грн, пеню 6 312,88 грн, а всього 55 250,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 49000, м.Дніпро, вул.набережна Перемоги, 50) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва