Справа №461/8139/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яабо Натхан, ОСОБА_2, Маіни Джереміах про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі з 15 квітня 2015 року зареєстровані відповідачі, які там фактично не проживають, не зявляються та не сплачують комунальні послуги більше року. Ця обставина створює істотні перешкоди позивачу у користуванні житлом. Зазначає, що відповідачі більше року не проживають в квартирі та просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Ухвалою судді від 30 жовтня 2018 року було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в письмовій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 Б. у м. Львові. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до копій посвідок на тимчасове проживання на території України громадяни ОСОБА_4 Яабо Натхан, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Маіна Джереміах, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 15 квітня 2015 року зареєстровані в квартирі позивача.

01 березня та 25 червня 2018 року комісією ЛМКП «Айсберг» були складені акти, які підписані також сусідами, де зазначено, що відповідачі в квартирі № № 17 в буд. 14 по вул. Лепкого Б. у м. Львові не проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Оскільки позивачем у позовні не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом в порядку ст. 141 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Яабо Натхан, ОСОБА_2, Маіни Джереміах про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати громадяни ОСОБА_4 Яабо Натхан, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Маіна Джереміах, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 17 (сімнадцять) в будинку № 14 (чотирнадцять) по вулиці ОСОБА_5 у місті Львові.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д.Фролова