АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2891/18 Справа № 2-239/11 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С.Ю. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Городничої В.С.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи П'ята Дніпровська державна нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов'язання скасувати та поновити державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов'язання скасувати реєстрацію обтяження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2008 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного володіння поновлення державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_5 посилалася на те, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1, є пенсіонеркою, інвалідом І групи по зору. В 2005 році її невістка ОСОБА_6, що мешкала в квартирі №16 в цьому є будинку, шахрайським шляхом, під виглядом того, що їй загрожує ув'язнення за борги, попрохала її підписати у нотаріуса нібито договір застави її квартири строком на один рік, обіцяючи, що через рік вона погасить борг і квартира залишиться за нею. Будучи наляканою за невістку та погодившись на її пропозицію, вона підписала договір від 12 квітня 2015 року, після чого її ніхто не турбував, не приходив до неї оглядати житло та не обговорював з нею умови продажу квартири. Вона постійно проживала в квартирі, сплачувала комунальні послуги. В грудні 2007 року під видом електрика до неї з'явився незнайомець, який повідомив що її квартира продана банком і що її викинуть з квартири, якщо вона до січня 2008 року не звільнить житло. Оскільки їй нікуди було подітись та за підтримки сусідів, вона не залишила житло. Після цього цей чоловік ще приходив, піднімав галас, а прийшовши знов 06 лютого, зрізав вхідні двері та встановив нові металеві, давши їй один ключ. Після звернення до міліції з'ясувалось, що її квартира перепродавалась тричі та останні два покупці - родичі її невістки ОСОБА_6, зокрема її рідний брат ОСОБА_7, який перепродав квартиру їх родичці ОСОБА_4 Посилаючись на те, що вона є інвалідом першої групи по зору, була введена в оману, не мала наміру укладати договір купівлі-продажу квартири від 12 квітня 2005 року з ОСОБА_3, вважаючи, що укладала договір застави, останній не підписувала, зазначивши лише прізвище та ініціали. На підставі викладеного, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 квітня 2005 року, укладений між нею та ОСОБА_3; договір купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7; договір купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та дублікат цього договору від 23 жовтня 2007 року; а також скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4, привівши сторін у первісний стан та поновивши за нею реєстрацію права власності на квартиру.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2011 року провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_5, яка вибула з процесу у зав'язку зі смертю (т.3 а.с.87).

Після смерті ОСОБА_5, правонаступницею, що вступила до участі у справі є ОСОБА_2

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2013 року у справі №2-239/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності задоволено позов ОСОБА_2 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 12 квітня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г., зареєстрований в КП ДМБТІ 03 жовтня 2005 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрований в КП ДМБТІ 13 грудня 2005 року. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 квітня 2007 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрований в КП ДМБТІ 06 листопада 2007 року. Визнано недійсним дублікат договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрований в реєстрі за № 8345 23 жовтня 2007 року, зареєстрований в КП ДМБТІ 07 грудня 2007 року. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Визнано право власності та поновлено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (т.3 а.с.210, 211).

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровьску ради, треті особи П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування (т.1 а.с.2, 3).

В обґрунтування своїх позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_2 посилалася на те, що у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа ОСОБА_5 (баба позивача) до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Рішенням суду від 09 липня 2013 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_5, укладений нею з ОСОБА_3, а також визнано право власності на спірне майно за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після чого позивач звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено через те, що позивач не надала правовстановлюючі документи на спадкове майно. На підставі викладеного, просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати відомості про обтяження спірного майна та зареєструвати її право власності (т.1 а.с.2, 3, 91-98).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2013 року у справі № 203/1330/14-ц залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя спірного майна, відчуженого за одним з недійсних правочинів (т.1 а.с.22, 23).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року у справі № 203/1330/14-ц було замінено співвідповідача виконавчий комітет Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради на Кіровську районну в м. Дніпропетровську раду (т.1 а.с.110).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року у справі №2-239/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2013 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрованого в КП ДМБТІ 13 грудня 2005 року; визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованого в КП ДМБТІ 06 листопада 2007 року; визнання недійсним дубліката договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 8345 23 жовтня 2007 року, зареєстрованого в КП ДМБТІ 07 грудня 2007 року; скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та визнання права власності й поновлення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 скасовано та у скасованій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін (т.3 а.с.300-303).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року у справі № 203/1330/14-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Кіровської районної у м.Дніпропетровьску ради, треті особи П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_2 (ІН - НОМЕР_1) право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості (реєстраційний номер обтяження - 6291519) про реєстрацію обтяження на підставі договору іпотеки від 24 грудня 2007 року № 2007-267, укладеного між ОСОБА_12 (ІН - НОМЕР_2) та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Козіною А.В. (реєстровий № 3049). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.155,156).

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року у справі № 203/1330/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 (ІН - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн.(т.2 а.с.19).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року у справі № 203/1330/14-ц рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року залишено без змін (т.2 а.с.58-60).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.79, 80).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2013 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.4 а.с.75-77).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2015 року об'єднано в одне провадження цивільну справу № 2-239/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_12 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та поновлення державної реєстрації та цивільну справу № 203/1330/14-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ПАТ КБ «Приватбанк», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов'язання вчинити певні дії, об'єднаній цивільній справі присвоїти номер № 2-239/11 (т.2 а.с.89).

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 уточнила підстави та предмет заявлених позовних вимог, остаточно просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12 квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3; договір купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7; договір купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та дублікат цього договору від 23 жовтня 2007 року; зобов'язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4, поновити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5, скасувати реєстрацію обтяження на квартиру на підставі договору іпотеки від 24 грудня 2007 року; а також просила визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 (т.4 а.с.152-159, т.5 а.с102, 103).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений 12 квітня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г. за реєстровим №395. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 6291519) квартири АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_12 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідченого 24 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Козіною А.В. за реєстровим №3049. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 2 294 грн. - по 1147 грн. з кожного з відповідачів (т.5 а.с.144-148).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просять рішення суду від 11 січня 2018 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується (т.5 а.с.153-157, 161-165).

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення суду від 11 січня 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

З матеріалів справи вбачається, позивач у справі ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_5 (т.3 а.с.82, 84).

Згідно договору купівлі-продажу від 19 грудня 1997 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, в якій остання була зареєстрована та проживала по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.30, т.3 а.с.13, 81,198).

Згідно довідки МСЕК та пенсійного посвідчення вбачається, що за життя ОСОБА_5 з 26 вересня 2001 року було встановлено І групу інвалідності по зору безстроково (т.3 а.с.11, 12).

04 квітня 2005 року ОСОБА_5 було оформлено нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої вона уповноважила ОСОБА_6 замовити та одержати в КП «ДМБТІ» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для застави належної їй квартири АДРЕСА_1, а також подавати заяви, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, сплачувати платежі. Також в довіреності зазначено, що за сліпу ОСОБА_5 за її проханням та в її присутності, після прочитання в голос тексту довіреності, остання підписана ОСОБА_2 (т.3 а.с.119).

12 квітня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г. за реєстровим №395 було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_5 продала належну їй квартиру ОСОБА_3 (т.3 а.с.26).

За договором купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року вказана квартира ОСОБА_3 була продана ОСОБА_7, останнім за договором купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року квартира була продана - ОСОБА_4, а ОСОБА_4 продала за договором купівлі-продажу від 24 грудня 2007 року вказану квартиру - ОСОБА_12 (т.3 а.с.60, 61, 281-282).

23 жовтня 2007 року ОСОБА_4 було видано дублікат договору купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року (т.3 а.с.5-6).

24 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_12 було укладено кредитний договір та договір іпотеки №2007-267, за яким в іпотеку банку ОСОБА_12 було передано спірну квартиру АДРЕСА_1 (т.3 а.с.263-267, 268-280).

На підставі договору іпотеки при його посвідченні нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 6291519) квартири АДРЕСА_1 (т.3 а.с.284).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається та не заперечувалось сторонами, що на теперішній час право власності на спірну квартиру є зареєстрованим за ОСОБА_4 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 23 жовтня 2007 року (т.1 а.с.149).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (т.1 а.с.33).

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та постановою нотаріуса від 31 липня 2013 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів (т.1 а.с.6, 7, 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (т.4 а.с.210).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12 (т.5 а.с.47).

Як встановлено судом, 04 квітня 2005 року, тобто за вісім днів до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири із ОСОБА_3, ОСОБА_5 було оформлено нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої вона уповноважила ОСОБА_6 замовити та одержати в КП «ДМБТІ» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для застави належної їй квартири АДРЕСА_1.

11 квітня 2005 року КП «ДМБТІ» було видано відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, в примітках до якого зазначено, що останній видається саме для застави квартири, але при цьому він містить не засвідчені виправлення на його видачу для продажу квартири (т.3 а.с.199).

Однак, після укладення договору купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року фактичної передачі квартири новому власнику не відбувалось, будь-яких доказів щодо сплати покупцем за цим договором коштів ОСОБА_5 матеріали справи не містять. ОСОБА_5 іншого житла не мала та продовжувала проживати і залишатись зареєстрованою в квартирі до моменту своєї смерті, несла витрати з її утримання та оплати комунальних послуг. Після смерті ОСОБА_5 відповідні витрати несла позива ОСОБА_2, що підтверджується відповідними копіями квитанцій, що містяться в матеріалах справи.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини, а також той факт, що ОСОБА_5 з 26 вересня 2001 року було встановлено першої групу інвалідності по зору та на момент не могла бачити тексту, підписуваного договору купівлі-продажу та залежала від зовнішньої інформації, в своїй сукупності підтверджують, що волевиявлення ОСОБА_5 на продаж квартири не відповідало її внутрішній волі та укладений договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмовлені ним.

Таким чином, враховуючи, що за життя ОСОБА_5 з 26 вересня 2001 року було встановлено І групу інвалідності по зору безстроково, суд дійшов обґрунтованого висновку про недійсність договору купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_5 продала належну їй квартиру ОСОБА_3, з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України, на які позивач посилалася в уточненій позовній заяві, поданій з рахуванням висновків, наведених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року, та посилаючись на обґрунтованість позову в цій частини.

Враховуючи, що відповідно до положень ст.ст.216, 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує юридичних наслідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрованого в КП ДМБТІ 13 грудня 2005 року; визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованого в КП ДМБТІ 06 листопада 2007 року; визнання недійсним дубліката договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2007 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 8345 23 жовтня 2007 року, зареєстрованого в КП ДМБТІ 07 грудня 2007 року, оскільки вказані договори є такими, що не діють, у зв'язку з недійсністю договору купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі нотаріусом спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів спадкової справи після померлої ОСОБА_5 вбачається, що після її смерті єдиним спадкоємцем є онука померлої - ОСОБА_2, яка відповідно до ст.1266 ЦК України та у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та має право на спадщину в порядку представлення (т.1 а.с.29).

Постановою нотаріуса від 31 липня 2013 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів (т.1 а.с.7).

Таким чином, позивачем підтверджено, що вона не має можливості реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність в неї оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, в зв'язку з її незаконним відчуженням, що стало підставою для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні відповідних нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, обґрунтованими є позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що реєстрації права власності позивача ОСОБА_2 на квартиру перешкоджатиме наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження спірної квартири відповідно до договору іпотеки від 24 грудня 2007 року, що був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_12, та правильно задоволено позовні вимоги в цій частині щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження вищевказаної квартири.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 12 квітня 2005 року, правильно визнав за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження 6291519) квартири АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_12 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідченого 24 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Козіною А.В. за реєстровим №3049.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно того, що судом не було належним чином встановлено, чи дійсно ОСОБА_15 за життя не могла особисто знайомитися зі змістом оскаржуваного договору купівлі-продажу є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.,

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не були з'ясовані всі істотні обставини справи є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження письмових доказів та встановлення обставин справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді