АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5654/18 Справа № 2-77/11 Головуючий у 1 й інстанції - Свистунова О.В. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

20 серпня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі судді Максюти Ж.І., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглянуто по суті дану цивільну справу та 15.11.2011 року ухвалено рішення про задоволення позовних вимог (т.2 а.с.84-86).

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2, 14.07.2018 року направив апеляційну скаргу, а також звернувся із клопотанням про поновлення процесуального строку на її подання (т.2 а.с. 100-106, 107-109).

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що дана цивільна справа перебувала у провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з липня 2009 року, про що ОСОБА_2 було відомо, оскільки він приймав участь у судових засіданнях особисто або через представника, що підтверджується журналами судових засідань, а також подавав зустрічний позов до банку (т.1 а.с.74-80, 182, 183, т.2 а.с. 8, 30-36, 37, 48).

Апелянт та його представник не були присутні у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного рішення, а його копія направлялась ОСОБА_2 18.11.2011 року (т.2 а.с.87).

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 01.02.2012 року про видачу рішення суду від 15.11.2011 року (т.2.а.с.90). Крім того, цього ж дня, 01.02.2012 року, ОСОБА_2 знайомився із матеріалами справи, зокрема, і з повним текстом оскаржуваного рішення (т.2. а.с.91).

У подальшому, 07 лютого 2012 року, відповідачем подано до канцелярії суду повторну заяву про видачу копії рішення суду від 15.11.2011 року, а також, цього ж дня, ОСОБА_2 вдруге ознайомлювався з матеріалами справи (т.2 а.с.93).

За спливом майже сіми років, 12.06.2018 року, з матеріалами справи знайомився представник відповідача ОСОБА_2- адвокат ОСОБА_4 та 14.07.2018 року ним, як представником відповідача, було направлено апеляційну скаргу.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вказані обставини та те, що з дня ухвалення оскаржуваного рішення пройшло майже сім років, в силу ч.2 ст.358 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2011 року.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року .

Ухвала суду апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з цього часу.

Суддя Ж.І.Максюта