Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/4063/17 Головуючий у 1 інстанції: Круглікова А.В.
Провадження № 22-ц/778/606/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Державної казначейської служби України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2017 р. у справі № 333/119/17-а його позов до УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району задоволено, визнано протиправними дії останнього та зобовязано здійснити перерахунок та виплату йому суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 року в розмірі 4 730 грн.

Вказане рішення суду не виконано у звязку з відсутністю коштів у бюджеті.

Протиправними діями УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась в погіршення здоровя через переживання, в моральних стражданнях у звязку з порушенням конституційних прав та гарантій, нервових стресах через необхідність витрачання додаткових зусиль на відновлення його порушеного права, погіршились відносини з рідними та оточуючими тощо.

На підставі зазначеного просив стягнути з Державної казначейської служби України моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 1000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга Державної казначейської служби підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з доведеності факту спричинення моральної шкоди та засад розумності, виваженості та справедливості пари визначені розміру відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналогічні вимоги містяться в ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн., яка завдана внаслідок протиправних дій УПСЗН по Комунарському району. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2017 року у справі № 333/119/17-а, яка набула законної сили 20 лютого 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої допомоги до 5 травня задоволено. Вказаним судовим рішенням суд визнав дії УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району щодо недоплати ОСОБА_3 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до вимог ст.ст. 12 і 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» протиправними та зобовязав УПСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 р. в сумі 4730 грн.

Позивач, як на підставу позовних вимог, посилається на положення ст. 56 Конституції України, а також на ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною другою п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

За правилами ст.57 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 77 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Аналогічні норми містять ст.ст. 76, 77, 81 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, понесених моральних страждань, та не доведено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, розрахунок грошової суми компенсації.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну оцінку, в результаті чого рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 фактично є повторенням позовної заяви та додаткового правового аналізу не потребують.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: