Єдиний унікальний номер 235/5754/17 Номер провадження 22-ц/775/840/2018

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 235/5754/17 за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року (суддя Величко О.В., повний текст рішення складено 26 березня 2018 року),

в с т а н о в и в :

02 листопада 2017 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ФОП ОСОБА_4, третя особа Головне Управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 19 квітня 2017 року у салоні мобільного звязку «Софія», який належить ФОП ОСОБА_4, вона придбала телефон марки Bravis A503 JOY Dual Sim, серійний номер В3, що підтверджується гарантійним талоном, загальна вартість телефону складає 1999 грн. Через 1,5 місяці після придбання телефон перестав включатися. Вона звернулась в усній формі до магазину з метою віддати телефон в ремонт, але відповідачка відмовилась приймати товар на гарантійний ремонт, тому вона вимушена була звернутись до приватного фахівця з ремонту телефонів. Вважає, що телефон, який вона придбала у відповідачки має істотний недолік, оскільки він робить товар неможливим для використання відповідно до його цільового призначення, він взагалі не може бути усунений, а неправомірними діями відповідачки їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 8000 грн. Просила зобовязати відповідачку повернути їй сплачену за телефон грошову суму у розмірі 1999 грн. та стягнути 8000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_3 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, були порушені норми матеріального права, а саме судом не взято до уваги самовільне зменшення відповідачем гарантійного терміну до 6 місяців замість 1 року, судом не враховані порушення ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» з боку відповідача, який при першому зверненні позивачки був зобовязаний організувати проведення експертизи, також суд всупереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів» зазначив, що обовязок доведення наявності істотного дефекту покладається на споживача, але згідно із ч. 4 ст. 17 Закону цей обовязок лежить на продавці.

08 травня 2018 року відповідачкою ФОП ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не зявилося, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено, що придбаний нею товар має істотні недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та які не можна усунути в розумний строк.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 19 квітня 2017 року у салоні мобільного звязку «Софія», який належить ФОП ОСОБА_4 позивачка придбала телефон моделі Bravis A503 JOY Dual Sim, серійний номер В3 вартістю 1999 грн. (а.с.5).

Згідно гарантійного талону телефон не має дефектів в виробництві, які б могли вплинути на його роботу, гарантійний термін експлуатації виробу починається з дати продажу виробу і становить 1 рік, у випадку, коли дату продажу встановити неможливо гарантійний термін експлуатації виробу починається з дня виготовлення виробу. Гарантійний термін експлуатації виробу становить 3 роки від дати виробництва для телефонів, планшету та смартфонів. При дотриманні правил експлуатації фактичний строк служби може перевищувати заявлений термін (а.с.5-9).

З акту Сервісного центру № 794135 від 31 липня 2017 року вбачається, що згідно із замовленням № 794135 на виріб смартфон Bravis A503 JOY Dual Sim, серійний номер В3, був проведений технічний огляд даного виробу. В процесі технічного огляду було встановлено: механічні ушкодження на корпусних елементах виробу, спроба самостійного відкриття (зірвана і втиснута гарантійна пломба). Висновок: відповідно до Гарантійного талону на виріб (смартфон Bravis A503 JOY Dual Sim, серійний номер В3) гарантійні зобовязання не розповсюджуються (а.с.10).

Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а статтею 657 цього Кодексу та ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що товар, який продавець передає або зобовязаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.ст. 1, 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобовязання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у звязку з введенням її в обіг.

Істотним недоліком Закон України «Про захист прав споживачів» називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону).

Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Крім того, відповідно до ст. 708 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, предявляються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право предявити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

При предявленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його предявлення або за згодою сторін в інший строк.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобовязаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобовязаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Наявність істотного недоліку товару має бути підтверджено експертизою.

Разом з тим, обовязок провести таку експертизу у продавця має місце лише за наявності гарантії на товар.

Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосувавши вищенаведені положення Закону України «Про захист прав споживачів», дотримавшись норм ЦПК України, дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 не довела факту наявності істотних недоліків товару та того, що вони виникли з вини продавця.

При цьому суд вірно виходив із того, що позивачка посилається на те, що придбаний нею у відповідача товар є неналежної якості, який має істотні недоліки, при цьому зазначила, що зверталась до приватного фахівця з ремонту телефонів. З акту Сервісного центру вбачається, що телефон має механічні ушкодження на корпусних елементах виробу, спроба самостійного відкриття (зірвана і втиснута гарантійна пломба), відповідно до Гарантійного талону гарантійні зобовязання на виріб не розповсюджуються.

Крім того, позивачка в судовому засіданні в суді першої інстанції (а.с.59) відмовилась від проведення експертизи товару в експертній установі, не довела наявність істотного недоліку товару.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги самовільне зменшення відповідачем гарантійного терміну та порушення з боку відповідача, яка при першому зверненні позивачки не організувала проведення експертизи, не впливає на законність судового рішення, оскільки не є тим порушенням, яке підтверджує або спростовує наявність істотного недоліку товару.

Також суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів» зазначив, що обовязок доведення наявності істотного дефекту покладається на споживача, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобовязаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобовязаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачкою апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року

ОСОБА_6Кішкіна