Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 619/3807/15-ц

провадження № 61-28421св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк»,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області

від 19 грудня 2016 року у складі судді Нечипоренко І. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів:

Швецової Л. А., Бровченка І. О., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 жовтня 2013 року між

ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір за умовами якого останній було надано у тимчасове користування довгостроковий кредит, сума якого визначена сторонами та складає 320 тис. грн, строком

до 29 жовтня 2020 року, з процентною ставкою за користування кредитом

7 % річних.

30 жовтня 2013 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Укрбізнесбанк» та

ОСОБА_6 укладено договір поруки. За договором поруки ОСОБА_6 зобов'язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Таким чином,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є солідарними боржниками за кредитним договором.

ОСОБА_5 умови договору не виконала у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 20 серпня 2015 року становила 337 153 грн 63 коп. та складається з: 301 204 грн 40 коп. - заборгованість за кредитом, в тому числі 70 863 грн 32 коп. прострочена сума;

15 871 грн - заборгованість за процентами, в тому числі прострочена сума

31 962 грн 42 коп.; 20 078 грн 23 коп. - заборгованість по щомісячній комісії, в тому числі прострочена сума 13 650 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Укрбізнесбанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 337 153 грн 63 коп.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня

2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрбізнесбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2013 року на користь ПАТ «Укрбізнесбанк» у розмірі 149 408 грн 63 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5 умови договору не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, але враховуючи квитанції про оплату сплаченого боргу у розмірі

187 745 грн у період з 12 серпня 2016 року по 14 грудня 2016 року стягненню підлягає 149 408 грн 63 коп.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 станом на 17 жовтня 2016 року простроченої заборгованості за процентами та комісією не мала, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що з урахуванням сплаченої ОСОБА_5 суми, заборгованість останньої за указаним кредитним договором складає 149 408 грн 63 коп.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Укрбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували розширений розрахунок заборгованості від 17 жовтня 2016 року та нарахування заборгованості в процесі розгляду справи, черговості погашення заборгованості за кредитним договором, не витребували у ПАТ «Укрбізнесбанк» додаткової довідки про стан заборгованості за кредитним договором від 19 лютого 2013 року.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір за умовами якого останній було надано у тимчасове користування довгостроковий кредит на суму 320 тис. грн строком до 29 жовтня 2020 року, процентна ставка за користування кредитом становить 7 % річних.

30 жовтня 2013 року між ПАТ «Український Бізнес банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки згідно умов якого останній зобов'язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_5

ОСОБА_10 умови договору належним чином не виконувала, станом на 20 серпня 2015 року виникла заборгованість, яка становить

337 153 грн 63 коп. та складається з: 301 204 грн 40 коп. - заборгованість за кредитом, 70 863 грн 32 коп. прострочена сума, 15 871 - заборгованість за процентами, в тому числі прострочена сума 31 962 грн 42 коп., 20 078 грн

23 коп. - заборгованість по щомісячній комісії, в тому числі прострочена сума

13 650 грн.

ОСОБА_5 у період з 12 серпня 2016 року по 14 грудня 2016 року було сплачено 187 745 грн суми боргу. Відповідно до розрахунку ПАТ «Укрбізнесбанк»

ОСОБА_5 станом на 17 жовтня 2016 року простроченої заборгованості за процентами та за комісією не має (а.с. 124-128).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Задовольняючі позовні вимоги ПАТ «Укбізнесбанк», суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_5 умов указаного кредитного договору належним чином не виконувала, допустила заборгованість, яка підлягає стягненню з неї та з поручителя за договором поруки ОСОБА_6 у солідарному порядку. Заборгованість за указаним кредитним договором визначена у розмірі 149 408 грн 63 коп.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції не витребувано у позивача додаткової довідки про стан заборгованості, що призвело до ухвалення помилкового рішення є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи, якими підтверджено, що судом прийнято до уваги наданий розрахунок боргу станом на 17 жовтня 2016 року, який був врахований при визначенні суми боргу.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди не врахували розширений розрахунок заборгованості від 17 жовтня 2016 року, як і інші доводи,не спростовують висновків судів про розмір заборгованості за указаним кредитним договором та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, доводи касаційної скарги ПАТ «Укрбізнесбанк» висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О.В. Білоконь

Є.В. Синельников