Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №295/14216/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф. в м.Житомир,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказував, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1996 року по 09 грудня 2010 рік. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, який навчається на денній формі навчання в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім того позивач сплатив кошти за навчання ОСОБА_4 в навчальному закладі відповідно до договору про навчання №ВХП-9/15-6 від 17.08.2015, що є додатковими витратами на дитину, а тому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшим зміненням розміру аліментів в залежності від віку дитини, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати на навчання ОСОБА_4 в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права у розмірі 1/2 від сплачених 15 100 грн у сумі 7 550 грн та наперед за 3-й та 4-й рік навчання у розмірі 1/2 частини від 12 150 грн. у сумі 6 075 грн, а всього в сумі 13 625 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та на його користь у звязку з навчанням, починаючи з 01.12.2017, в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до 31.01.2019 без урахування часу зимових та літніх канікул. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3В просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення додаткових витрат на дитину та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не оскаржується, а тому апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 є повнолітньою особою та навчається в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу і права, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2015 по 30.01.2019 року. Навчається за договором- контрактом, відповідно до якого розмір плати встановлюється за весь строк надання освітньої послуги у розмірі 27 250 грн.

Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Аліментні зобов'язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином досліджених доказів, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, обґрунтовано відмовив у позові в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з навчанням, оскільки вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 ЦК України, можуть бути пред'явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та понолітньою дитиною, яка продовжує навчання.

З огляду на наведене, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Рішення в частині стягнення додаткових витрат на дитину ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 05 червня 2018 року.

Головуючий

Судді