Справа № 750/894/18 Провадження № 22-ц/795/669/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Шитченко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Лакізи Г.П.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

місце ухвалення рішення суду місто Чернігів,

у с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно на утримання дітей дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття. Заявлені вимоги мотивувала тим, що відповідач після розірвання шлюбу добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають разом з нею, не надає.

Рішенням від 16 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов ОСОБА_2 задовольнив. Стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення процесуальних норм та неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не дотримані вимоги процесуального законодавства щодо належного повідомлення відповідача про час та місце слухання справи. Так, маючи інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, а також засобів звязку, суд не вжив жодних заходів щодо надіслання повістки саме за цією адресою або повідомленням його про час і місце розгляду справи в телефонному режимі. Натомість виклик до суду направлявся за фактичним місцем проживання, яке у позові вказано не вірно, у звязку з чим у матеріалах справи відсутні дані про отримання відповідачем повістки із зазначенням дати та часу розгляду справи.

Скаржник зазначає, що районним судом не дотримано вимог ст. 182 СК України щодо встановлення обставин, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Так, суд безпідставно не врахував, що він є інвалідом війни ІІІ групи та за станом свого здоровя змушений двічі на рік проходити курс лікування, що вимагає значних грошових коштів; наявність у нього дитини від іншого шлюбу, а також непрацездатної матері, з якою він проживає та отримує пільги, встановлені законодавством для інвалідів війни та осіб, що проживають разом з ними.

Зауважує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження її доводів в частині найму житла та повязаних із цим матеріальних витрат.

Також вказує, що не ухиляється від виконання свого батьківського обовязку щодо участі в утриманні та вихованні дітей, зокрема, забезпечує їх продуктами харчування, іграшками, одягом, розвагами, також оплачує харчування дітей у дошкільному закладі та відвідування ними закладів для розвитку їх здібностей, що підтверджується доданими до апеляційної скарги відповідними письмовими доказами.

У наданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що наявність у відповідача дитини від іншого шлюбу не свідчить про факт прийняття ним участі у її розвитку та здійсненні достатнього матеріального рівня її життя.

Позивач посилається на неможливість надання суду копії договору оренди житлового приміщення у звязку з відмовою у цьому орендодавця. Також зазначає, що надані ОСОБА_3 чеки, квитанції та квитки не можуть підтверджувати принципу однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки понесені відповідачем витрати є значно меншими, ніж встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитини. У той же час, враховуючи середній дохід ОСОБА_3 11600 грн, визначений судом розмір щомісячних аліментів є обґрунтованим і таким, що в подальшому не звужуватиме майнові інтереси відповідача та надасть йому можливість у повній мірі задовольняти свої потреби.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, ухвалою від 12 лютого 2018 року суддя, відкриваючи провадження у даній цивільній справі, визначила, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб (а.с. 16).

Пунктом 2 ч. 7 ст. ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судова повістка, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви були направлені відповідачу за адресою фактичного місця проживання останнього, яку зазначила ОСОБА_2 у своєму позові, але поштове відправлення повернулось до суду не врученим з відмоткою відділення поштового звязку «За не запитом» (а.с. 21). Наданими відповідачем письмовими доказами підтверджується, що фактичним місцем проживання ОСОБА_3 на час розгляду справи було: АДРЕСА_1. Отже, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач, не отримавши жодного з направлених судом документів, взагалі не був обізнаний про існування даної цивільної справи та свій процесуальний статус у ній.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, які були отримані на зроблений судом запит, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 10 березня 2004 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 14).

Проте в матеріалах справи відсутні дані про надіслання ОСОБА_3 судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Крім цього, суд не був позбавлений можливості, у відповідності до ч. 6 ст.130 ЦПК України, надіслати повістку відповідачу за місцем його роботи. Позовна заява містила також інформацію про номер мобільного телефону ОСОБА_3, але, як свідчать матеріали справи, телефонограми про час та місце судового розгляду йому також не направлялись.

Наведене вище свідчить про те, що суд першої інстанції не вжив жодних передбачених процесуальним законодавством заходів щодо надіслання відповідачу судової повістки, чим не дотримався встановленого порядку повідомлення учасників судового розгляду про дату та час розгляду справи, а отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд виходить з такого.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому, враховуючи приписи ст.ст. 180-182 СК України та ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», визнав за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно.

З висновком суду першої інстанції про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 15 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2017 року розірваний (а.с. 6).

Сторони являються батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7, 8).

Звернувшись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дочок ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5, позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та розяснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів саме у визначеному позивачем розмірі 1/2 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки неповно зясував всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

З наданого до апеляційної скарги копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач являється батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 49). Також ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3-ї групи (інвалід війни) та за станом свого здоровя періодично (двічі на рік) проходить стаціонарне лікування у неврологічному відділенні лікарні № 4 Чернігівської міської ради, що підтверджується наданими відповідачем виписками вказаного медичного закладу (а.с. 60, 45-48).

Відповідач з листопада 2017 року фактично проживає разом з матірю ОСОБА_9 АДРЕСА_2, про що свідчить інформація, викладена у довідці про склад сімї Управління адміністративних послуг та повідомленні Деснянської районної у місті Чернігові раді (а.с. 50, 44). Матір є пенсіонером за віком (а.с. 52).

ОСОБА_3 працює на посаді завідуючого сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області та отримує пенсію та пільги як інвалід війни (а.с. 51). Позивач також працює на підприємстві «Культурно-мистецький «Арт-центр» (а.с. 10).

Доводи позову про ухилення відповідача від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, періодично протягом жовтня 2017 року січня 2018 року відповідач сплачував кошти за відвідування дітьми дитячого закладу № 14 і кружків по розвитку дитячих здібностей, перегляд вистав у міському палаці культури, відвідування ігрової кімнати та придбання продуктів харчування, що підтверджується відповідними квитанціями, електронними квитками та чеками (а.с. 53-59). Разом із тим, між сторонами наявний спір про розмір коштів, що має витрачати ОСОБА_3 на утримання їх спільних дітей.

Вищенаведені обставини, всупереч приписам ст. 182 СК України, судом першої інстанції під час розгляду справи встановлені та досліджені не були, у звязку з чим суд дійшов хибного висновку про задоволення позову у повному обсязі, тому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей у межах заявлених позовних вимог у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку апеляційного суду, такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відтак, дослідивши обставини справи в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367-369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10 (АДРЕСА_3; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_3; ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 лютого 2018 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: