Справа № 447/659/17 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/6622/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що в с. Тужанівці по вул.. Підгірній, 31 Миколаївського району Львівської області знаходиться житловий будинок, що належав на праві власності його дідові ОСОБА_3, який помер 21.11.1980 року, спадщину після якого прийняла його дружина ОСОБА_4, яка померла 21.10.1983 року та його дочка ОСОБА_5, яка померла 12.01.2014 року. Мати позивача ОСОБА_5 до дня смерті проживала та була зареєстрована у власному будинку у с. Тужанівці по увул. Підгірній, 28 Миколаївського району Львівської області. Разом з нею проживали без реєстрації він та ОСОБА_6, який помер 18.02.2017 року. 23.10.2012 року мати позивача ОСОБА_5 склала заповіт, в якому все своє майно заповіла позивачу по справі. Вказаний заповіт посвідчений та зареєстрований у Станківецькій сільській раді Миколаївського району Львівської області, на даний час є чинним, ніким не відмінений та не скасований. Заборон та арешту на майно не накладалось. Позивач по справі фактично прийняв спадщину, утримує будинковолодіння, обробляє земельну ділянку, інших спадкоємців не має, а тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі у с. Тужанівці по вул. Підгірній, 31, Миколаївського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Оскаржуваним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що спірний житловий будинок, який знаходиться у с. Тужанівці на вул. Підгірній, 31 належав на праві власності діду позивача ОСОБА_3, який помер 21.11.1980 року, та після його смерті був успадкований бабою позивача ОСОБА_4 та його матірю ОСОБА_5 Вказує, що його матір ОСОБА_5 проживала у спірному будинку та за життя склала заповіт в його користь, в тому числі і на спірний будинок. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний будинок. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Представник відповідача - Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області проти задоволення апеляційної скарги не заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб - спадкоємців .

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Районним судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5, яка померла 12.01.2014 року.

За заповітом ОСОБА_5, посвідченим в Станківецькій сільській раді Миколаївського району Львівської області, остання належний їй житловий будинок з відповідними надвірними спорудами (господарськими будівлями) за адресою: Львівська область Миколаївський район с. Тужанівці вул. Підгірна, 28, належні їй земельні ділянки, що їй належатимуть на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові ОСОБА_6; належний їй житловий будинок за адресою: Львівська область Миколаївський район с. Тужанівці вул. Підгірна, 31, належну їй земельну ділянку за адресою с. Тужанівці вул. Підгірна, 31, що належатимуть їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові ОСОБА_2 (а.с.6).

На даний час заповіт не змінений та не скасований.

Постановою державного нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори від 10.01.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с. Тужанівці, вул. Підгірна, 31 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

Згідно довідки № 685 Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області вбачається, що останнім та постійним місцем проживання ОСОБА_3 було с. Тужанівці, вул. Підгірна, 28 Миколаївського району Львівської області (а.с.8).

Згідно довідки № 656 Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області вбачається, що останнім та постійним місцем проживання ОСОБА_5 було с. Тужанівці вул. Підгірна, 28 Миколаївського району Львівської області (а.с.13).

Таким чином, наявні у матеріалах справи довідки, видані Станківецькою сільською радою Миколаївського району Львівської області, містять інформацію лише відносно будинку № 28 по вул. Підгірна Миколаївського району Львівської області.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд вірно виходив з того, що позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 31, що знаходиться по вул. Підгірна в с. Тужанівці Миколаївського району Львівської області в порядку спадкування, однак факт належності вказаного житлового будинку його дідові ОСОБА_3, а після його смерті ОСОБА_5 (мати позивача) не підтверджено жодними належними та допустимими засобами доказування.

За таких обставин розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 01.06.2018р.

Головуючий

Судді: