ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/3917/17

провадження № 22-ц/781/686/18

Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_3 управління Національної поліції в Кіровоградській області таким, що завдало їй моральну шкоду в період з 08.04.2015 року по 03.05.2017 року бездіяльністю підлеглим йому підрозділом при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000599 та стягнути зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду в сумі 500 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08.04.2015 року о 10-00 при вселенні її батька ОСОБА_4 до власної квартири АДРЕСА_1, в присутності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація. Причиною конфлікту стали неправомірні дії її рідного брата ОСОБА_9, який фактично вигнав свого батька з власної домівки. Відстоюючи інтереси батька, вона стала призивати брата до порядку. Між ними виникла сварка і вона по телефону звернулась до місцевої поліції. Прибув дільничний інспектор міліції ОСОБА_10, в присутності якого ОСОБА_4 побив її так, що вона втратила свідомість і присутні викликали бригаду швидкої допомоги. Після побиття братом вона до тями прийшла під час проведення реанімаційних заходів медичними працівниками в автомобілі швидкої допомоги. Після цього вона була змушена певний час перебувати на лікуванні в лікарні, де проходила курс лікування в звязку завданою їй травмою. Факт нанесення тілесних ушкоджень замовчувався працівниками правоохоронних органів, а записи в медичній картці не відповідали фактично проведеному лікуванню. Вона неодноразово подавала заяви до Олександрівського ВП Знам'янського ВП ГУНП в Кіровоградській області з приводу побиття її рідним братом, але їх не розглядали по суті не дивлячись на те, що у слідчого була медична довідка про нанесення їй тілесних ушкоджень, які призвели до струсу головного мозку. Навіть без її заяви відповідно до існуючого порядку лікарі повинні були повідомити про факт наявності у неї травми територіальне відділення поліції.

30.06.2015 року вона подала заяву про притягнення відповідальності ОСОБА_4, але дану заяву до уваги не прийняли і не почали перевірку. Крім того, всіляко замовчують факт зникнення заяви. Звернення в районну прокуратуру ніяких результатів не дали. З подібними заявами вона зверталась не одноразово, але їх просто не приймали. І лише завдяки втручанню громадськості канцелярія спромоглась таку заяву прийняти, але в подальшому її було загублено. Відповідно до листа начальника Олександрівського РВ УМВС Україні Кіровоградській області ОСОБА_11 за вих. № 25/0-85 від 22.09.2015 року її заява втрачена, а винну особу притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Постанови про відмову в порушенні кримінального провадження довгий час їй не надавали, а тому нею в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України було подано 02.10.2015 року скаргу на бездіяльність працівників Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, але рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2015 року в задоволенні цієї скарги відмовлено. На рішення місцевого суду була подана апеляційна скарга, яку апеляційний суд Кіровоградської області задовольнив і поновив строк звернення до суду. Після довгих зволікань Олександрівським районним судом Кіровоградської області 05.11.2015 року по справі № 397/1293-15к було винесено рішення про зобов'язання Олександрівськ РВ УМВС України внести її заяву до державного реєстру та розпочати досудове слідство по відповідному кримінальному провадженню, що було зроблено лише 17.11.2015 року. При цьому, по кримінальному провадженню № 0000599 фактично ніяких слідчих дій не проводилося.

Як результат навмисного саботування розгляду її заяв, яке розпочалось з несвоєчасного внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Олександрівським районним судом Кіровоградської області 28.10.2016 року визнано факт бездіяльності слідчого Шевченко В.О. Олександрівським районним судом Кіровоградської області 03.11.2016 року слідчого Шевченко В.О. від розслідування кримінального відсторонено.

Кримінальне провадження № 0000599 розслідувалось до 14.11.2016 року і було закрито безпідставно. Постанова про його закриття скасована ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року (справа № 397/1510/16-к). Суд зобовязав слідчого провести ряд слідчих дій, деякі до нині не виконані. 05.04.2017 року нею подано скаргу на бездіяльність слідчого і ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2017 року по справі № 397/437/17 визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Вказаний підрозділ підпорядкований відповідачу і не дивлячись на визнання судом бездіяльності, вказані в ухвалі слідчі дії та і не проведено.

Зазначає, що затягування розслідування на протязі 8-ми місяців з квітня 2015 року по грудень 2015 року та не належне розслідування кримінального провадження на протязі 16-и місяців з грудня 2015 року по квітень 2017 року завдало їй моральних страждань. Вказала, що моральні страждання будь-якої людини залежать від багатьох чинників, однак основними є глибина розуміння джерела моральних страждань, причин, що їх породили, можливість усунути ці причини самостійно, термін дії обставин моральних страждань на людину, наслідки цих страждань, характер людини, її емоційний стан, сімейні обставини, попередня професійна діяльність та ін., на підставі чого бездіяльність правоохоронних органів при розгляді її (позивача) заяви про скоєння злочину, безпідставне затягування розслідування викликала у позивача ОСОБА_2 моральні страждання, які полягають у відчутті стурбованості, страху за своє життя, оскільки не притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності викликало у позивача відчуття незахищеності та безкарності до осіб, які вчинили злочин, погіршенням стану здоровя, головними болями, загостренням хвороб, перебуванням у звязку з цим в лікарні, у звязку з чим, під час лікування нею понесені витрати на закупівлю медикаментів на суму 4 700 грн. В той же час, друзі та знайомі відвернулися від позивача, вона стала замкнутою, дратівливою, в неї порушився сон. Крім того, моральні страждання позивача проявляються у відчутті відчаю, сорому, приниження, неможливістю продовжувати активне громадське життя, та у звязку з викладеним, посилаючись на формулу, розроблену доктором юридичних наук, професором ОСОБА_12, яка є науковою рекомендацією по визначенню можливого розміру компенсації моральної шкоди (D=dxfvxіxcx(1-fs)), завдана позивачу ОСОБА_2 моральна шкода становить 3 219 287,60 грн., однак, враховуючи, що виплата вказаних коштів здійснюється за рахунок Бюджету України, позивач просила утримати на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., при цьому, зазначений розмір моральних страждань позивач вважаєвиваженим, так як враховує емоційний стан ОСОБА_2 та всі обставини справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Зазначено, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом не було взято до уваги, що бездіяльністю слідчих органів відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

ОСОБА_3 управлінням Національної поліції в Кіровоградській областіподано відзив на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги до відповідачів, не надано належних доказів, що підтверджують отримання нею моральної шкоди, спричиненої правоохоронними органами. З аргументів та доданих до позовної заяви доказів, не доведено права на отримання моральної шкоди за вимогами цивільного законодавства та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури та суду».

ОСОБА_2 обґрунтовує завдання їй моральної шкоди, що виразилася в порушенні нормальних життєвих звязків, через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, за яких моральні страждання лише збільшуються, бездіяльністю слідчих СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000599 від 17.11.2015 року за ч.1 ст.125 КК України, - в частині не належного виконання ухвал слідчого судді, визначаючи при цьому конкретний період заподіяння моральної шкоди, а саме: з 08.04.2015 року по 03.05.2017 року, не обґрунтовуючи цей період та не зазначаючи, з яких міркувань вона виходила щодо визначення цього періоду.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_2, обґрунтовуючи заподіяння їй моральних страждань, за яких загострилися хвороби і вона неодноразово потрапляла до лікарні та на лікування нею понесені витрати на закупівлю медикаментів в сумі 4700 грн., в порядку ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами вказаних нею обставин.

Також суд не погодився з тим, що ухвалами слідчих суддів в законом порядку встановлено незаконність дій або незаконну чи протиправну бездіяльність слідчого. Послався на те, що в ухвалах слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області, зазначено про бездіяльність слідчих в частині неналежного виконання ухвал слідчого судді від 11.07.2016 та 08.12.2016 року, але таку бездіяльність не визнано неправомірною, протиправною чи незаконною. Тобто, слідчим суддею жодною ухвалою не було визнано бездіяльність слідчих такою, що порушила права ОСОБА_2

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 17.11.2015 року внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_2, згідно якого 08.04.2015 року ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, перебуваючи в будинку 4 по вулиці Гагаріна в смт. Олександрівка.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.07.2016 року (справа № 397/897/16-к) скарга ОСОБА_2 задоволена та скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 30.04.2016 року слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_13 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 17.11.2015 року за ч.1 ст.125 КК України, вказано, що під час проведення досудового розслідування слідчі дії, зазначені у мотивувальній частині ухвали(а.с.5-6).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року (справа № 397/1352/16-к) скарга ОСОБА_2 задоволена, визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_13 по вищезазначеним матеріалам досудового розслідування та зобовязано слідчого Шевченка В.О. організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, що були зазначені у мотивувальній частині ухвали суду від 11.07.2016 року (а.с.6-7).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2016 року (справа № 397/1375/16-к) заява ОСОБА_2 про відвід слідчому СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_13 задоволена та відведено слідчого від проведення досудового розслідування кримінальної справи (а.с.8-9).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року (справа № 397/1510/16-к) скасовано постанову про закриття провадження від 14.11.2016 року слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_14 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 17.11.2015 року за ч.1 ст.125 КК України (а.с.9-10).

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2017 року (справа № 397/437/17) визнано бездіяльність слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_14 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 17.11.2015 року за ч.1 ст.125 КК України, в частині неналежного виконання ухвал слідчого судді від 11.07.2016 року та від 08.12.2016 року і зобовязано слідчого Синявського В.І. організувати та провести слідчі дії за вказаним кримінальним провадженням, згідно ухвал слідчого судді від 11.07.2016 року та від 08.12.2016 року, що були зазначені у мотивувальній частині вказаних ухвал суду (а.с.11-12).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК).

Статтею 56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» та ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого ЗУ «Про міліцію» втратив чинність, і міліція і Національна поліція є органом виконавчої влади.

Встановлено, що за заявою ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 від 17.11.2015 року внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, ухвалами слідчих суддів Олександрівського районного суду Кіровоградської області у звязку із не проведенням у повній мірі досудового розслідування, бездіяльності слідчого щодо невиконання ухвали слідчого судді від 11.07.2016 року (справа № 397/897/16-к), упередженим ставленням слідчого до ходу розслідування кримінального провадження, порушення слідчим Шевченко В.О. вимог ст. 40 КПК України, відсторонено вказаного слідчого від проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000599, а також у звязку із не проведенням у повній мірі досудового розслідування слідчим Синявським В.І., та бездіяльності вказаного слідчого щодо невиконання ухвали слідчого судді від 11.07.2016 року та від 08.12.2016 року зобовязано виконати вимоги вказаних ухвал (а.с. 5-12).

Колегія суддів, з урахуванням викладених обставин, приходить до висновку, що доводи ОСОБА_2 про те, що затягування кримінального розслідування і не реагування правоохоронних органів на обєктивний факт скоєння злочину завдало їй моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, викликаних неправомірною бездіяльністю щодо її заяви про скоєння злочину, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльтністю слідчих СВ Олександрівського ВП Знам'янського ВП Головного управління Національної поліціїв Кіровоградській області при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000599.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_2 внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності слідчих при розгляді її заяв та клопотань у кримінальному провадженні № 0000599 та з урахуванням вимог розумності і справедливості, колегія суддів визначає розмір компенсації в сумі 1000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент. номер НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, із Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 31 травня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

ОСОБА_15