Постанова

Іменем України

16 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 465/4697/15-ц

провадження № 61-23384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Львівське комунальне підприємство «Південне»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», Франківська районна адміністрація Львівської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області у складі судді Левика Я. А. від 20 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Львівське комунальне підприємство «Південне» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з утримання та обслуговування будинку у розмірі 32 530 грн 90 коп.

У липні 2016 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов про зобов'язання визнати заборгованість незаконною та такою, що підлягає списанню, зобов'язання списати суму з особового рахунку основного квартиронаймача для відшкодування завданої шкоди, а також просила зобов'язати Львівське комунальне підприємство «Південне» відшкодувати шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю його посадових або службових осіб.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2017 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь Львівського комунального підприємства «Південне» заборгованість за утримання та обслуговування будинку у розмірі 13 985 грн 11 коп., за послуги центрального опалення - 14 990 грн 52 коп., 243 грн 60 коп. судових витрат, усього 28 975 грн 63 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору у розмірі 1 569 грн 79 коп.

На виконання вимог ухвали, 03 січня 2018 року ОСОБА_4 подано до суду заяву, у якій вона вказувала на неправильне визначення суми судового збору, яка підлягає сплаті при подачі апеляційної скарги.

Зазначала, що при подачі позовної заяви позивачем за первісним позовом сплачено 325 грн 31 коп., у зв'язку з чим нею сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 357 грн 84 коп. відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті четвертої Закону України «Про судовий збір»

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 січня 2018 року апеляційну скаргу повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - доплати судового збору у розмірі 1 211 грн 95 коп.

14 лютого 2018 року ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали від 09 січня 2018 року подала до апеляційного суду заяву, аналогічну за змістом заяві від 03 січня 2018 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не виконано вимоги ухвал від 08 грудня 2017 року та від 09 січня 2018 року.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Львівської від 20 лютого 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з чим невірно визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Крім того,зауважує, щопунктом 13 частини другої статті 3 Закону передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю його посадових або службових осіб, про що нею також було зазначено при подачі зустрічного позову, прийнятого до розгляду з первісним без вказівки на необхідність сплатити судовий збір.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною другою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів із дня отримання позивачем ухвали.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором, відповідно до положень статей 121, 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), ухвалами від 08 грудня 2017 року та від 09 січня 2018 року обґрунтовано залишив її без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: доплати судового збору у розмірі 1 211 грн95 коп.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» статті 4 Закону України «Про судовийзбір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII) подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі об'єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог.

Визначаючи розмір судового збору, який потрібно доплатити, суд апеляційної інстанції врахував часткову сплату судового збору у розмірі 357 грн 84 коп, та відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII), вказав, що підлягає доплаті судовий збір за дві зустрічні вимоги немайнового характеру (1 378 грн х 0,4 х 2 х 110 %).

За змістом частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 не виконала вимоги ухвал, не сплатила у повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

Доводи касаційної скарги про необхідність звільнення заявника від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» колегія суддів відхиляє, оскільки вказаною нормою передбачено звільнення від сплати судового збору за подачу позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Слід роз'яснити заявнику, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат