АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 713/297/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Кибич І.А.

встановив:

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2018 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1?

Доручено експертам Чернівецького бюро судово-медичних експертиз відібрати зразки біологічного матеріалу для проведення судово-генетичної експертизи у: ОСОБА_1 та у ОСОБА_3

Проведення експертизи доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Вижницького районного суду Чернівецької області

Посилається на те, що суд постановляючи ухвалу порушив норми процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Так, статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно частини 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобовязання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив встановити, що позивач є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 березня 2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи.

Посилався на те, що для встановлення факту його батьківства щодо дитини ОСОБА_3 необхідні спеціальні знання в галузі судової генетики, без яких встановити обставини, що мають значення для справи, неможливо.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у справі наявні підстави для призначення судово-генетичної експертизи, які визначені частиною 1 статті 103 ЦПК України, а тому суд першої інстанції правильно призначив таку експертизу.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що відсутність згоди ОСОБА_2 на відбір біологічного матеріалу у дитини свідчить про недотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про призначення експертизи.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, N 3 відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Отже наслідки ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів передбачені в статті 109 ЦПК України.

Відповідно до положень вищевказаних норм процесуального права відмова ОСОБА_2 від надання біологічного матеріалу її дитини для проведення судово-генетичної експертизи не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони у справі про призначення такої експертизи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_4