27.11.2018 Справа № 756/5665/17
Унікальний № 756/5665/17
Провадження № 2/756/999/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря судових засідань Іванової І.О.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та припинення права на стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2003 року по квітень 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2007 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 50% з усіх видів його доходів щомісячно. В подальшому рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2015 змінено порядок стягнення аліментів, а саме стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. на місяць. Позивач вказує, що з квітня 2014 року син ОСОБА_8 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а дочка ОСОБА_9 проживає з відповідачем. У листопаді 2014 року позивач був звільнений з постійного місця роботи, у зв'язку з чим погіршилося його матеріальне становище та на даний час він тимчасово не працює. Крім того, у позивача змінилося сімейне становище, оскільки у листопаді 2015 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_8 народився син ОСОБА_11, обов'язок з утримання яких покладений на позивача. На час звернення позивача до суду у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів, у період виникнення якої позивач вважає, що відповідач не витрачала на утримання сина ОСОБА_8 жодних коштів. В той же час позивач утримував повністю не лише сина ОСОБА_8, але й дочку ОСОБА_9. На думку позивача, відповідач фактично не могла витрачати кошти на утримання дітей, оскільки не працює і не працювала весь час, що свідчить про нецільове використання нею аліментів.

Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив суд припинити право відповідача на аліменти у розмірі 900,00 грн. щомісячно від всіх видів його доходів на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуті з нього на користь позивача за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2007 та рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2015; та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року.

У травні 2018 року відповідачем заявлено зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, яку судом прийнято до спільного розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що на виконанні у Солом'янському РВ ДВС м. Київ перебуває виконавче провадження № 53255764 з виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва 13.04.2007 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей в розмірі 50% від всіх його доходів. ОСОБА_4 належним чином не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 01.04.2018 складає 11917,91 грн. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення суду, просить стягнути з нього на свою користь борг по аліментам у сумі 11917,91 грн. та пеню за прострочення їх сплати у розмірі 12084,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2018 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у суді позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечували в повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_3 зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, щодо первісного позову заперечували. Відповідач, зокрема, посилалась на недоведеність первісних позовних вимог, невірно обраний позивачем спосіб захисту, оскільки відповідно до положень СК України припинення права на аліменти на утримання дитини ніяким чином не залежать від того з ким із батьків проживає дитина та хто з них несе основні витрати по утриманню дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до наступних висновків.

27.11.2003 між сторонами було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 народилася ОСОБА_7, батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2007 шлюб, укладений між сторонами, розірвано.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2007 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 50% всіх видів його доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 19.03.2007.

На виконання рішення суду 13.04.2007 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2128.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2015 частково задоволено позов ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 900,00 грн. щомісячно.

За приписами ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо припинення права відповідача на аліменти на утримання сина, позивач, зокрема, посилався на нецільове використання відповідачем аліментів, однак жодних доказів на підтвердження таких доводів суду не надав.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, під час ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, останні проживали разом з матір'ю та перебували на її утриманні. На даний час неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачем такі обставини не спростовані.

Відтак, враховуючи що неповнолітній син ОСОБА_8 проживає окремо від матері, а за нормами чинного законодавства аліменти на утримання дитини присуджуються на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд доходить висновку про наявність підстав для припинення права ОСОБА_5 на утримання аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_8.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, то такі підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

На виконанні у Солом'янському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №53255764 з примусового виконання виконавчого листа №2-2128, виданого Оболонським районним судом м. Києва 13.04.2007 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам від 17.04.2018 №40947, виданої старшим державним виконавцем Черкасовим Є.В., станом на 01.04.2018 заборгованість ОСОБА_4 по аліментам становить 11917,91 грн. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.08.2018 №83032 вбачається, що станом на 31.08.2018 заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів відсутня, сума боргу у розмірі 15518,00 грн. погашена останнім у липні 2018 року.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону.

Таким чином, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення в судовому порядку заборгованості по аліментам, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_5 в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 11917,91 грн. Крім того, станом на час розгляду даної справи така заборгованість у відповідача відсутня.

За змістом ст. 190 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пеня за прострочення сплати аліментів, яку позивач за зустрічним позовом просила стягнути на свою користь, складає станом на 01.04.2018 12084,00 грн. Враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконував свій обов'язок по сплаті аліментів, в результаті чого виникла заборгованість, яка погашена ним лише у липні 2018 року, суд вважає вимоги ОСОБА_5 про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів законними та обґрунтованими, а тому такі підлягають задоволенню.

За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_4 про припинення права на стягнення аліментів та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн., та з ОСОБА_4 в дохід держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про припинення права на стягнення аліментів - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Припинити право ОСОБА_5 на аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на її користь з ОСОБА_4, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12084,00 грн.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ю. Тітов