ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/282/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Київської міської ради щодо визнання права власності на земельну ділянку в м. Києві в порядку спадкування, третя особа - ОСОБА_5 державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов

Заява була подана з недотриманням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: надані додатки читаються не в повному обсязі, в тому числі щодо витягу з довідника показників грошової оцінки; не вказано поштових індексів щодо адреси всіх позивачів; не зазначено обгрунтування та доказів щодо наявності (відсутності) інших спадкоємців за заповітом чи законом.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копія якої була отримана 17 січня 2018 року.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява щодо усунення недоліків з додатковим обгрунтуванням щодо інших спадкоємців, проте ця заява була подана лише в одному примірнику - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України - без надання її копії для вищенаведеного відповідача.

Крім того, до вказаної заяви щодо усунення недоліків долучено новий додаток у виді копії свідоцтва про смерть, проте цей додаток також був поданий лише в одному примірнику - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України - без надання його копії для вищенаведеного відповідача.

Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що з положень ч.1 ст.177 ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: