ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1159/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що вона є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства НОМЕР_1, виданого 14 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції м.Києва на підставі актового запису № 296 батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач). Позивач та відповідач деякий час після народження дитини проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте сімейні стосунки між ними не склалися та відповідач покинув позивачку з маленьким сином в 2003 році і з того часу ніякої участі в їх житті не приймає, не піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім того, поновлення спілкування сина з відповідачем може негативно позначитися на психологічному стані дитини, нанести йому психологічну травму, у зв'язку з чим позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на позбавленні батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, оскільки батько свідомо ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та здоров'ям.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти позбавлення батьківських прав, визнав вимоги про стягнення аліментів, зазначивши що допоміг дитині зробити закордонний паспорт.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Касянчук М.В. в судовому засіданні підтримала наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві 14.12.20102 р. та свідоцтва про встановлення батьківства НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві 14.12.20102 р. батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3. а мати - ОСОБА_2 (а.с. 3,4).

Як вбачається з довідки КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення «Лівобережне» від 12.06.2017 р. №110/025-189 позивачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 5).

З довідки КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Дарницького району м. Києві №372 від 09.06.2017 р. вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 спостерігається з 2010 р. по теперішній час в амбулаторії № 4 КНП ЦПМСД Дарницького району на «Д» обліку у гастроентеролога. При зверненні до лікаря та викликах додому до хворої дитини ОСОБА_4 завжди супроводжує мати ОСОБА_2, яка піклується про його стан здоров'я. Батько ОСОБА_3 ніколи не супроводжував дитину у поліклініку, та не був присутнім під час огляду дитини. (а.с. 6).

Як вбачається з довідки спеціалізованої школи І-ІІІ ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов № 329 «Логос». ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. дійсно навчається в СШ № 329 «Логос» і є учнем 8-А класу. За 2013-2017 навчальні роки школу відвідувала лише мати. ОСОБА_2, яка виконує всі рекомендації та вказівки вчителів щодо навчання, поведінки та виховання свого сина, а також регулярно відвідує батьківські збори. Батько дитини, ОСОБА_3, батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився, із вчителями та класним керівником не спілкувався. (а.с. 7).

З пояснень свідків ОСОБА_7, яка є рідною сестрою позивачки та проживає з нею в одній квартирі, та позивачки ОСОБА_2, яка допитана в якості свідка, відповідач ОСОБА_3 з 2009 р. з сином не спілкується, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

За змістом ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка посилається на те, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки він з дитиною не спілкується, не цікавиться життям і здоров'ям сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав.

Згідно висновку органу опіки та піклування №101-10422/03 від 05.10.2017 р., з метою захисту майбутнього та інтересів дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25-26).

Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Підпункт 2 п. 16 цієї ж постанови наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.8, ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину на підставі описаних вище норм права, суд приходить до висновку, про стягнення з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення ним повноліття, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 грн. судового збору в частині вимог майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 152, 154-155, 164, 165, 166, 182, 183 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, Пленумом Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76- 83, 133, 141, 258,259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський, Російської Федерації, був зареєстрований в АДРЕСА_2 без певного місця проживання батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва.

Копію рішення направити до відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за №2318, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 14.12.2002 року щодо позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський, Російської Федерації, був зареєстрований в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору в частині вимог майнового характеру.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :