ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/594/18 Номер провадження 22-ц/814/104/18Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Лобова О.А., Обідіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Заїчинська сільська рада Семенівського району Полтавської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, з яким заявник постійно проживала однією сім'єю з кінця 1999 року, вела спільне господарство. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,71 га. на території Заїчинської сільської ради, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 липня 2018 року державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібною С.С. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано встановити факт проживання із спадкодавцем однією родиною не менш як п'ять років до відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного просила встановити факт її проживання з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на час смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 року) не настав п'ятирічний строк, на який вказує стаття 1264 ЦК, а відтак юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, не обумовлює виникнення у ОСОБА_2 права на спадкування у четверту чергу спадкоємців за законом, а спільне проживання із спадкодавцем ОСОБА_3, з-поміж іншого, спростовано довідкою Заїчинської сільської ради.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог заяви в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що інших родичів спадкодавець ОСОБА_3 не мав, вона постійно проживала разом з ним з 1999 року однією сім`єю, а тому має право на спадкування у четверту чергу.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачає підстав для її задоволення.

За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом по справі встановлено, що 02 квітня 2006 року помер ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право спадкодавця на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,71 га. на території Заїчинської сільської ради, що належало йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Згідно довідки Заїчинської сільської ради від 07.02.2017 року № 02-25/58 ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований до дня смерті у АДРЕСА_1, на день смерті проживав одиноко.

Заявник ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Семенівської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної С.С. від 02 липня 2018 року відмовлено заявникові у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа про фактичне проживання із ОСОБА_3 протягом 5 років однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1

За змістом частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Зважаючи на те, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно для одержання заявником свідоцтва про право на спадщину та з матеріалів справи не убачається наявність спору щодо спадщини ОСОБА_3, вирішення судом вказаного питання за правилами окремого провадження не суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до статей 1218, 1217, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Поняття сім`ї визначено статтею 3 СК України, згідно абзацу першого частини другої якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За правилами частини 4 Прикінцеві та перехідні положення Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пленумом Верховного Суду України в пункті 21 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» дано роз'яснення щодо застосування правил статті 1264 ЦК України, згідно яких при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відмовляючи у встановленні юридичного факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з мотивів відсутності у ОСОБА_2 права на спадкування у четверту чергу спадкоємців за законом, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що на час відкриття спадщини 02 квітня 2006 року за правилами дії актів цивільного законодавства в часі не настав п'ятирічний строк, встановлений статтею 1264 ЦК України.

Разом з тим, неправильне застосування норм матеріального права не вплинуло на висновки суду, що встановлення такого факту не обумовлює виникнення прав ОСОБА_2 на спадщину померлого ОСОБА_3 у четверту чергу спадкоємців за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 02 квітня 2006 року був живим його племінник, чоловік заявника - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно частини третьої статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 - рідний брат спадкодавця ОСОБА_3 та батько ОСОБА_5, отже, до останнього перейшло за правом представлення право на спадкування за законом у другу чергу спадкоємців за законом.

Відповідно до частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки заява ОСОБА_2 ґрунтується на факті постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що за наявності на той час спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_5, який також був членом сім`ї заявника, виключає набуття нею права на спадкування після померлого ОСОБА_3 у четверту чергу, встановлення такого факту не має відповідного правового значення.

За вказаних обставин висновки суду, що факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує права ОСОБА_2 на спадщину померлого ОСОБА_3 у четверту чергу спадкоємців за законом, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду колегією суддів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.А. Лобов

О.І. Обідіна