Номер провадження: 22-ц/785/4056/18
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

при секретарях: Томашевській К.В., Драгановій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобов'язання проводити виплати, пов'язані з нещасним випадком та здійснити їх перерахунок -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду до Виконавчого відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси з позовом про зобов'язання проводити виплати, пов'язані з нещасним випадком та здійснити їх перерахунок (а. с. 9).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлений позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого відділення дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі, про зобов'язання проводити виплати, пов'язані з нещасним випадком та здійснити їх перерахунок, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки коригування щомісячних страхових виплат позивача Фонд здійснював на підставі документів, що підтверджують право останнього на такі виплати, й ці суми ним не оспорювалися, та що відповідна сплата позивачу щомісячних страхових виплат Фондом здійснювалася з часу передачі йому орендним підприємством зазначених документів та на підставі діючого законодавства, то дії Фонду є правомірними. Будь-яких порушень здійснення відповідачем нарахування, виплати та індексації належної позивачу страхової виплати в процесі розгляду справи судом не встановлено.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- на підставі наказу Генерального директора об'єднання «Одесахозвинпром» №132 від 01 жовтня 1990 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду начальника відділу охорони та техніки безпеки об'єднання «Одесахозвинпром», що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 127);

-16 травня 1991 року, під час виконання службових обов'язків ОСОБА_2 отримав травму, про що складено акт №1 форми Н-1 від 21 травня 1991 року. В результаті нещасного випадку ОСОБА_2 була встановлена 3 група інвалідності з втратою 60% працездатності, що підтверджується актом МСЕК від 22 лютого 1996 року №007689;

- орендне підприємство «Одесавинпром» з 1994 року по лютий 2002 рік здійснювало ОСОБА_2 страхові виплати, що підтверджується довідкою ОП «Одесавинпром». При цьому, як вбачається з листа ОП «Одесавинпром» від 07.08.2002 року виплата ОСОБА_2 відшкодування від нещасного випадку на виробництві здійснюється у зв'язку з відсутністю грошових коштів в об'єднання «Одесавинпром», яке є правонаступником об'єднання «Одесахозвинпром», в якому працював ОСОБА_2, коли з ним стався нещасний випадок на виробництві. Орендне підприємство «Одесавинпром» не є правонаступником об'єднання «Одесахозвинпром» (а.с. 128- 130);

-згідно звідповіддю Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради від 31 жовтня 2017 року, дані щодо підприємства «Винпром» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань - відсутні;

-згідно з довідкою ОП «Одесавинпром» від 26 лютого 2002 року встановлено, що колишньому начальнику служби охорони праці ОСОБА_2 наказом №19 по Орендному підприємству «Одесавинпром» від 08 квітня 1994 року була встановлена щомісячна сума відшкодування шкоди від нещасного випадку у розмірі 367728 карбованців з наступним ростом з урахуванням інфляції: з 01 жовтня 1994 року - в 2 рази -735456 крб; з 01 травня 1995 року - в 2 рази - 1471000 крб; з 01 вересня 1995 року - в 1,66 рази - 2442000 крб; з 01 лютого 1996 року - в 1,34 рази - 3274000 крб; з 01 серпня 1996 року - 32,74 грн; з 01 січня 1999 року - в 1,25 рази - 40, 93 грн; з 01 січня 2000 року - в 2 рази - 81,86 грн. Виплата здійснювалася ОП «Одесавинпром» по 28.02.2002 року включно (а.с. 22; 58);

- постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 01.03.2002 року № 767/1 потерпілому була продовжена раніше призначена щомісячна виплата у розмірі 81,86 грн. з 01.03.2002 року;

-постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 29 березня 2002 року №767/2 ОСОБА_2 який ушкодив здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 16 травня 1991 року, за час роботи на ОП «Одесавинпром» було продовжено виплату раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 97,66 коп. В постанові вказано, що документи передані особовою справою потерпілого по акту приймання-передачі №767 від 01 березня 2002 року;

- у відповідності до припису територіальної міської інспекції праці в Одеській області №38 від 07.05.2002 року Фондом було перераховано страхові виплати про встановлення ОСОБА_2 розміру втраченого заробітку із нового розрахунку: з 01.04.2001 року - 189*60%= 113 грн.40 коп.; з 01.03.2002 року- 113 грн.40 коп. *1.1193=135 грн. 28 коп.

-в подальшому ОСОБА_2 неодноразово перераховувалися щомісячні суми:

- постановою від 02.09.2002 року -135,28 грн;

-постановою від 30.05.2003 року -159,90 грн;

-постановою від 09.06.2004 року -184.20 грн;

-постановою від 17.01.2005 року призначена індексація сум щомісячних платежів у розмірі -38,08 грн;

-постановою від 08.04.2005 року -228,04 грн;

- постановою від 20.06.2006 року -274,36 грн;

-постановою від 18.05.2006 року призначена індексація сум щомісячних платежів у розмірі -0.00 грн у зв'язку з перевищенням заробітної плати прожиткового мінімуму;

-постановою від 11.05.2007 року - 324,56 грн.;

-постановою від 20.04.2008 року - 365,13 грн.;

-постановою від 20.04.2009 року -388,13 грн.;

-постановою від 17.04.2010 року -388,13 грн.;

-постановою від 27.05.2011 року -427,72 грн.;

-постановою від 27.03.2012 року -503,00 грн.;

-постановою від 27.04.2012 року -640,63 грн.;

-постановою від 27.09.2012 року -795,04 грн.;

-постановою від 29.03.2013 року -913,50 грн.;

-постановою від 29.01.2015 року -985,67 грн.

-рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2004 року були задоволені позовні вимоги прокурора Приморського району м. Одеси та стягнуто з Одеського агропромислового об'єднання «Одесавинпром» на користь ОСОБА_2 заборгованість по страховим виплатам у розмірі 3381, 58 грн. (а.с. 18-19, 127);

-зі змісту листа Відділення Фонду №1191 від 10.08.2007 року вбачається, що відділення ВД ФССНВ та ПЗ Приморського району м. Одеси може здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат тільки після надання ОСОБА_2 довідки за встановленою формою про розмір посадового окладу та щомісячних страхових виплат (а.с. 112).

-10 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області, посилаючись на те, що відповідно до наказу Генерального директора АП «Одесавинпром» від 08 квітня 1994 року йому певний час виплачувалось відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю, і на підставі Акту №18 від 12 липня 2002 року, просив перерахувати його посадовий оклад відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 12-13).

-зі змісту листа Управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області від 15 червня 2015 року вбачається, що 14 березня 2002 року згідно акту прийому-передачі до відділення фонду була передана справа ОСОБА_2, як потерпілого на виробництві. Розмір середньомісячної заробітної плати станом на 01 березня 2002 року складав 136,43 грн., а сума щомісячного страхового відшкодування на момент передачі - 81, 86 грн. Крім того, зазначено, що на звернення ОСОБА_2 до Територіальної державної інспекції праці щодо порушення вимог законодавства при нарахуванні сум утраченого заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я в ОП «Одесавинпром» були проведені перевірки та складено приписи від 07 травня 2002 року №38 та від 12 липня 2002 року та передано по акту прийняття-передачі №767 від 02.09.2002 року нову довідку до відділення фонду. Відділення фонду, з урахуванням вищезазначених приписів, вимог законодавства, продовжило страхові виплати з розміру середньомісячної заробітної плати 189 грн.. а сума щомісячного відшкодування склала 113.40 грн. В подальшому, з першого березня кожного року проводився перерахунок розміру страхової виплати, нараховувалась індексація. Станом на сьогодення, виплата ОСОБА_2 складає 985,67 грн., тобто відділення Фонду у повному обсязі виконало вимоги законодавства про загальнообов'язкове соціальне страхування (а.с. 14-15).

Суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами, що виникли між сторонами та обгрунтовано застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності» №1105-XIV (до 01 січня 2015 року - Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності») в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

За положеннями зазначеного Закону у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних із виконанням ними трудових обов'язків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством СРСР, Української PCP або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям.

Особам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку (пункт 2 статті 7 «Прикінцевих положення» Закону України №1105-ХІУ, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 22.11.2002 року №010-1202-21 вбачається, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків зобов'язані приймати нові довідки про розміри щомісячних страхових виплат у разі, коли ці суми перераховані підприємствами самостійно, за заявами потерпілих, на вимоги державних інспекторів праці, за рішеннями судів через порушення законодавства з питань відшкодування шкоди в період до 1 квітня 2001 року за вимогами нормативних документів, що мали чинність в період до 1 квітня 2001 року. Підприємства, установи, організації передають до відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків нову довідку за актом прийняття-передачі та копію наказу про перерахунок розмірів щомісячних страхових виплат, які були призначені до 01.04.2001 року. На підставі цієї довідки відділення виконавчої дирекції Фонду зобов'язані прийняти рішення, оформити його новою постановою та провадити щомісячні страхові виплати у новому розмірі.

Вбачається, що на звернення ОСОБА_2, до Територіальної державної інспекції праці щодо порушення вимог законодавства при нарахуванні сум утраченого заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я в ОП «Одесавинпром» були проведені перевірки та складено приписи від 07 травня 2002 року № 38 та від 12 липня 2002 року та передано по акту прийняття-передачі №767 від 02.09.2002 року нову довідку до відділення фонду з вказівкою перерахованої суми відшкодування на підставі галузевої угоди між Міністерством аграрної політики, галузевими об'єднаннями підприємств і ЦК профспілок агропромислового комплексу за 2001-2002 роки у розмірі 189 грн.

Відділення фонду, з урахуванням вищезазначених приписів та вимог законодавства, продовжило страхові виплати з розміру середньомісячної заробітної плати 189 грн., в сумі щомісячного відшкодування 113,40 грн. (60% від 189 грн.).

Тому суд обґрунтовано вважав дії Фонду з цього приводу правомірними та вірно зазначив, що за відсутністю довідки про інший (збільшений) розмір заробітної плати на посаді прирівняній до тієї, яку обіймав ОСОБА_2, на час коли трапився страховий випадок, у Фонду відсутні правові підстави для здійснення ОСОБА_2, перерахунку його щомісячного відшкодування.

Зі змісту рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2004 року вбачається, що судом стягнуто заборгованість з об'єднання «Одесавинпром» у вигляді щомісячних недоплат ОСОБА_2 страхового відшкодування на загальну суму 3381 грн. 58 коп. Вказана заборгованість, як вбачається зі змісту рішення суду від 26 лютого 2004 року, виникла внаслідок не здійснення підприємством перерахунку через неодноразове збільшення посадового окладу начальника відділу охорони праці з 01.03.1996 року,01.01.1997 року, з 01.01.1999 року, з 01.01.2000 року (посада аналогічна тій, що обіймав позивач). При цьому у рішенні суду від 26.02.2004 року не зазначено про встановлений судом розмір середньої заробітної плати за 2001 рік по посаді начальника відділу охорони праці об'єднання «Одесавинпром» або в ОП «Одесавинпром» (посада аналогічна тій, що обіймав позивач) в сумі 378 грн.

Слід зазначити, що при розгляду даної справи за позовом прокурора Київського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_2 до об'єднання «Одесавинпром», органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який здійснював виплати ОСОБА_2 з 01.03.2002 року, до участі у даній справі у 2004 році не залучалися.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ані у мотивувальній, ані у резолютивній частині рішення Київського районного суду м. Одеси не містить висновку про встановлення середньомісячної заробітної плати за 2001 рік по посаді начальника відділу охорони праці об'єднання «Одесавинпром» або в ОП «Одесавинпром» (посада аналогічна тій, що обіймав позивач) в сумі 378 грн., а також приймаючи до уваги, що органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до участі у справі не залучалися, вказане рішення суду не породжує для Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України правових наслідків чи обов'язків, в тому числі і щодо перерахунку ОСОБА_2 суми щомісячного відшкодування у зв'язку з утраченим заробітком.

Разом з тим в матеріалах справи міститься розрахунок відшкодування шкоди ОСОБА_2 виходячи з посадового окладу начальника охорони праці за галузевою угодою між Міністерством аграрної політики України об'єднаннями підприємств і ЦК профспілок працівників аграрно- промислового комплексу на 1995-2002 роки з урахуванням виплачених сум (т. 1 а. с. 124 - 125).

Так згідно з вказаним розрахунком за період з 1995 по 01.03.2002 року ОСОБА_2 належить до виплати 3072 грн. 07 коп.

Відповідно до довідки ОП «Одесавинпром» від 30.08.2002 року про виплату донарахованих сум відшкодування шкоди ОСОБА_2, вбачається, що за 2001 рік донарахована сума склала 378 грн.48 коп. (31,54 *12 місяців). Тобто у цьому розрахунку йдеться не про середньомісячну заробітну плату за 2001 рік по посаді аналогічній тій, яку обіймав ОСОБА_2, а про загальну суму донарахувань, як різниці між сумою, що підлягає до сплати ОСОБА_2, та фактчино виплаченими йому сумами на протязі всього 2001 року.

Відповідно до листа ОП «Одесавинпром» від 18.07.2002 року вбачається, що на підставі припису Територіальної державної інспекції праці в Одеській області та Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики України об'єднаннями підприємств і ЦК профспілок працівників аграрно-промислового комплексу на 2001-2002 роки ОСОБА_2, здійснено перерахунок суми відшкодування шкоди, яка на 01.04.2001 року склала 113.40 грн. 60% від посадового окладу начальника відділу праці відповідно до Галузевої угоди (т. 1 а. с. 133).

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-801цс.15 від 23.12.2015 року дійшов до правової позиції відповідно до якої особам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку (пункт 2 статті 7 "Прикінцеві положення" Закону України "Про страхові виплати на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, на час передачі справи від ОП «Одесавинпром» до Фонду 01.03.2002 року з урахуванням здійсненого роботодавцем перерахунку згідно з приписом Територіальної державної інспекції праці в Одеській області розмір посадового окладу начальника віллілу праці відповідно до Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики України об'єднаннями підприємств і ЦК профспілок працівників аграрно-промислового комплексу на 2001-2002 роки у розмірі 189 грн., а сума відшкодування шкоди ОСОБА_2 становила 113грн. 40 коп.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Відділенням Фонду відповідачу з першого березня кожного року проводився перерахунок розміру страхової виплати, а також нараховувалась індексація, що підтверджується Постановами Фонду від 31 березня 2016 року, 17 лютого 2016 року, 30 листопада 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 30 вересня 2015 року, 31 серпня 2015 року, 31 липня 2015 року із зазначенням відповідних розрахунків індексації щомісячної страхової виплати. Дані документи свідчать про здійснення Фондом індексації належних позивачу сум (т. 1 а.с. 66, 67, 69-73).

Встановивши, що коригування щомісячних страхових виплат позивачки Фонд здійснював на підставі документів, що підтверджують право останнього на такі виплати, й ці суми ним у встановленному порядку з залученням роботодавця та Фонду, не оспорювалися, та що відповідна сплата позивачу щомісячних страхових виплат Фондом здійснювалася з часу передачі йому ОП «Одесавинпром» зазначених документів, суд першої інстанції набув обгрутованого висновку про правомірність дій Фонду, правильно застосувавши норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Доводи апеляційної скарги про невірний розрахунок роботодавцем його середньомісячного заробітку на час передачі документів про нещасний випадок відносно ОСОБА_2 від ОП «Одесавинпром» до Фонду є неспроможними, оскільки не узгоджуються із встановленими у справі обставинами, суперечать доказам, які додані до справи і засновані на припущеннях. Будь-яких доказів, що позивач у встановленому порядку довів про неспроможність розрахованого роботодавцем на час передачі до Фонду середнього заробітку з якого йому сплачується відшкодування у зв'язку з втратою заробітку, не надано.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зведені до перевстановлення тих обставин, які вірно були встановлені районним судом, переоцінки доказів, яким надано правильну оцінку та засновані на невірному тлумаченні норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві». Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували висновок районного суду, ОСОБА_2 до апеляційної скарги не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляціний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2018 року - залишити без

змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.08.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова