АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7331/17 Номер провадження 22-ц/786/1101/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

секретар Філоненко О.В.

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача адв. ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради (далі- КП «Квартирне управління»), Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» (далі- КГЖЕП «Автозаводське»), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» (далі - ТОВ «Житлорембудсервіс») про зміну договору найму житлового приміщення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2С звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому прохала змінити договір найму квартири №11, яка розташована у будинку №53 по провулку Героїв Бреста у м. Кременчуці Полтавської області та визнати її наймачем кімнати 1, житлова площа якої складає 10,6кв.м.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказана квартира знаходиться у комунальній власності міста Кременчука, та, відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.12.2008 року був змінений договір найму квартири АДРЕСА_1, а саме укладено окремі договори найму з ОСОБА_4, який є її батьком, та з нею, а рішенням суду від 06.10.2011 року ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Зазначає, що на даний час в квартирі разом із нею проживають її діти - Кощель В,М., 18.09.2008р.н. та ОСОБА_5 М,І., 12.07.2015р.н., вона є фактично єдиним наймачем квартири, слідкує за її технічним станом, сплачує за комунальні послуги за двома особовими рахунками.

Вказує, що 12.05.2017 року вона звернулась до КП «Квартирне управління» із заявою про надання їй у користування кімнати 1, якою користувався її батько, однак їй у цьому було відмовлено.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2018 року позов ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

З цим рішенням суду не погодилася позивач, яка оскаржили його в апеляційному порядку та прохала його скасувати та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що, відповідно до ст.34 ЖКУ, ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, надається йому… При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої ст.47 цього Кодексу… Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Ізольоване житлове приміщення, що звільнилося у комунальній квартирі, надається проживаючим у цій квартирі наймачам незалежно від перебування їх на квартирному обліку.

Вважає, що, оскільки розмір ізольованої житлової кімнати №2 складає 10,6кв.м. та є меншим за встановлений для надання одній особі, вона має право отримати зазначену кімнату у користування, однак судом ці обставини враховані не були, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу КП «Квартирне управління» прохало апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Зазначають, що твердження апелянта про те, що право вимагати зміни договору має будь-хто з членів сімї наймача, які залишились проживати у приміщенні у відповідності до ст.106 ЖК України, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 стала наймачем кімнат 2-4 квартири АДРЕСА_2 згідно окремо укладеного договору найму кімнат, і ніяк не є членом сімї наймача кімнати 1 вказаної квартири, а тому позбавлена такого права.

Також, вказують, що у м. Кременчуці, відповідно до постанови виконавчого комітету обласної ради народних депутатів та обласної ради профспілок від 25.12.1984 року №510 встановлено, що тими, хто потребує поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 6,0 кв.м включно на кожного члена родини, а тому позивач та її малолітні діти не можуть бути віднесені до такої категорії осіб.

Також, відзив на апеляційну скаргу було подано і Кременчуцькою міською радою Полтавської області, в якому вона прохає відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Зазначають, що, оскільки підставою для укладення договору найму жилого приміщення є ордер, та з огляду на те, що передумовою для видачі такого ордеру є перебування особи на квартирному обліку, при цьому позивач на відповідному обліку не перебуває, місцевим судом було правомірно відмовлено у позові та діями відповідачів жодним чином не порушені права ОСОБА_2

Окрім того, Кременчуцька міська рада Полтавської області не є балансоутримувачем або житлово-експлуатаційною організацією, що обслуговує та утримує на балансі будинок №53 по пров. Г.Бресту в м. Кременчуці, а тому не є належним відповідачем по справі.

У судовому засіданні позивач та її представник доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення позивача, її представника, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, та встановлено місцевим судом, згідно актового запису №1025 в Книзі реєстрації актів про народження Автозаводського районного відділу ЗАГС, ОСОБА_6 народилась 18.07.1988 року та її батьками значаться ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_7 (мати), що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІІ-КЕ №284208 від 12.09.1988 року (а.с.7).

Відповідно до Свідоцтва про встановлення батьківства від 12.09.1988 року серії І-КЕ №276907 ОСОБА_4 визнаний батьком дитини ОСОБА_8, яка народилась 18.07.1988 року у громадянки ОСОБА_7, про що в Книзі реєстрації актів про встановлення батьківська від 12.09.1988 року внесено запис за №74 Автозаводським районним відділом ЗАГС м. Кременчука (а.с.8).

Також, як убачається з актового запису №1134 в Книзі реєстрації народжень Автозаводського відділу реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, ОСОБА_9 народилась 18.09.2008 року, та її батьками значаться ОСОБА_10 (батько) та ОСОБА_6 (мати) (Свідоцтво про народження серії 1-КЕ №078828 від 26.09.2008 року, а.с.10).

Згідно актового запису №572 в Книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 одружились 08.08.2009 року, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка «Вітер», дружини «Вітер» (Свідоцтво про шлюб серії 1-КЯЕ №059200 від 08.08.2009 року, а.с.9).

Відповідно до актового запису №708, складеного Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, ОСОБА_12 народилась 12.07.2015 року, батьками її значаться: ОСОБА_13 (батько) та ОСОБА_2 (мати) (Свідоцтво про народження серії 1-КЕ №222637 від 17.07.2015 року, а.с.11).

З довідки №6200 від 16.10.2016р., виданої ТОВ «Житлорембудсервіс» (Витяг з домової книги про склад сімї та реєстрацію), вбачається, що ОСОБА_2 (наймач) проживає у квартирі спільного заселення та має такий склад сімї ОСОБА_9 (донька) та ОСОБА_12 (донька) та її сусідом по квартирі є ОСОБА_4, який займає одну кімнату площею 10,60кв.м. (а.с.21).

Окрім того, згідно довідки від 24.07.2017р. (Витягу з особового рахунку №106349), виданої ТОВ «Житлорембудсервіс», ОСОБА_2 зареєстрована у м. Кременчуці за адресою: АДРЕСА_3 та займає разом з членами своєї сімї три кімнати житловою площею 34,38кв.м в квартирі спільного заселення. Окрім того, її судом є ОСОБА_4, який займає одну кімнату площею 10,60кв.м, особовий рахунок 106360 (а.с.22).

З відповіді ТОВ «Житлорембудсервіс» від 15.09.2016 року №01-06/851 на заяву ОСОБА_2 про обєднання особових рахунків за адресою: АДРЕСА_4, вбачається, що квартира суміжного заселення згідно рішення суду від 01.10.2008 року про встановлення порядку користування нею, належить до державного житлового фонду. Квартира знаходиться у комунальній власності м. Кременчука. У ТОВ «Житлорембудсервіс» відсутні повноваження щодо порядку та визнання за особами права користування державним житлом. У звязку з цим обєднати особові рахунки без погодження власника житла або рішення суду, не мають можливості (а.с.13).

Згідно відповіді КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради від 22.05.2017 року №01-12/202 на заяву ОСОБА_2 від 12.05.2017 року щодо виділення їй в користування кімнати №1, житловою площею 10,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, за результатом опрацювання повідомлено, що КП «Квартирне управління» не має можливості надати їй вищезазначену кімнату в користування (а.с.12).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив із того, що підставою для укладення договору найму жилого приміщення є ордер, передумовою для видачі якого є перебування особи на квартирному обліку, проте, оскільки позивач на обліку не перебуває, суд приходить до висновку, що діями відповідачів жодним чином не порушені права ОСОБА_2, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Згідно ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ч.1 ст.63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Статтею 58 ЖК Української РСР визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18.08.2008 року по справі за позовом ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_14 про визнання права користування житловою площею, визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання недійсним договору міни та за зустрічним позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_9У, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.06.2006 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_14, Управління житлово-комунального господарства Кременчуцького міськвиконкому про визнання права користування житлом, визнання свідоцтва про право власності, визнання договору міни недійсними, задоволено частково.

Визнано недійсними: свідоцтво про право власності, видане 15 лютого 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцького міськвиконкому, згідно розпорядження №3590/1від 15.02.1994 року на квартиру АДРЕСА_6 та договір міни квартири №11 в будинку №53 про провулку Героїв Бресту в м. Кременчуці на 1/2 кв.№155 по вул. 50 років СРСР буд. №29 у м. Кременчуці, посвідчений 4 квітня 2005 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_15 №5228, скасовано їх державну реєстрацію.

Визнано ОСОБА_6 членом сімї наймача ОСОБА_5 та визнано за нею право користування кв.№11 по провулку Героїв Бресту, будинок 53 в м. Кременчуці.

В задоволенні позову ОСОБА_16 про визнання її членом сімї наймача та визнання права користування квартирою №11 по провулку Героїв Бресту 53 в м. Кременчуці, відмовлено за необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_14 до ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації, відмовлено.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.10.2005 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_7, скасовано (а.с.14-17).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.12.2008 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про зміну договору найму житлового приміщення, задоволено.

Змінено договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_8.

Зобовязано ТОВ «Житлорембудсервіс» м. Кременчука укласти з ОСОБА_4 окремий договір найму кімнати 1 згідно Технічного паспорту площею 10,60кв.м, квартири АДРЕСА_8.

Зобовязано ТОВ «Житлорембудсервіс» м. Кременчука укласти з ОСОБА_6 окремий договір найму кімнати 2 площею 17,22кв.м, кімнати 3 площею 9,14кв.м, кімнати 4 площею 8,02кв.м, згідно Технічного паспорту в квартирі АДРЕСА_2.

Залишено в загальному користуванні квартиронаймачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 кухню площею 5,02кв.м, ванну кімнату площею 2,14кв.м, вбиральню площею 1,11кв.м, передпокій площею 6,86кв.м, вбудовану шафу площею 1,31кв.м, балкон площею 0,83кв.м.

Зобовязано ТОВ «Житлорембудсервіс» відкрити на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 окремі особові рахунки на вищезазначені розподілом кімнати в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.18-19).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.10.2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Кременчуцького МУ ГУ УМВС України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №11 по провулку Героїв Бресту, 53 в м. Кременчуці Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.20).

Окрім того, як убачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №78441041 від 19.01.2017 року та №115852112 від 01.03.2018 року, квартира за адресою: АДРЕСА_9, житловою площею 44,98кв.м. знаходиться у приватній власності ОСОБА_14 на підставі договору міни, ВСВ №195968, від 04.04.2005 року (а.с.64-65, 67-70).

З наведеного вбачається, що рішенням суду за ОСОБА_6 визначено право на укладення окремого договору найму кімнати 2 площею 17,22кв.м, кімнати 3 площею 9,14кв.м, кімнати 4 площею 8,02кв.м. При цьому, такий договір у матеріалах справи відсутній.

25.01.2017 року ОСОБА_2 написала заяву на імя директора КГЖЕП «Автозаводське» м. Кременчука ОСОБА_17, в якій прохала укласти з нею договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_10 (а.с.63).

Листом від 27.02.2017 року №01-07/163 КГЖЕП «Автозаводське» було розяснено ОСОБА_2, що для укладення договору найму жилого приміщення їй необхідно: на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 18.08.2008 року по справі №22ц-1325 скасувати приватизацію вказаної квартири; після скасування приватизації звернутися до Кременчуцької міської ради Полтавської області з відповідним клопотанням щодо прийняття квартири №11 до комунальної власності міста; після прийняття відповідного рішення Кременчуцькою міською радою Полтавської області та зарахування квартири до житлового фонду міста звернутися до КП «Квартирне управління» для отримання ордера на заселення відповідної жилої площі. За умови наявності ордера на заселення, керуючись ч.2 ст.61 ЖК УРСР КГЖЕП «Автозаводське» матиме підстави для укладення з ОСОБА_2 договору найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_11 (а.с.62).

Так, з наведеного вбачається, що ОСОБА_2 фактично набула право на укладення окремого договору найму кімнати 2 площею 17,22кв.м, кімнати 3 площею 9,14кв.м, кімнати 4 площею 8,02кв.м., згідно рішення суду та зможе його укласти, здійснивши відповідну процедуру, розяснену у Листі від 27.02.2017 року №01-07/163 КГЖЕП «Автозаводське».

При цьому, як зазначено вище, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.10.2011 року ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право користування квартирою №11 по провулку Героїв Бресту, 53 в м. Кременчуці Полтавської області (а.с.20), внаслідок чого звільнилась кімната, яку він займав, площею 10,60кв.м., яку і прохає виділити їй у користування позивач ОСОБА_2

Відповідно до ст.54 ЖК України якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення.

Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

З аналізу ст.54 ЖК УРСР вбачається, що ізольоване житлове приміщення, що звільнилося у комунальній квартирі, надається проживаючим у цій квартирі наймачам незалежно від перебування їх на квартирному обліку. Якщо в квартирі проживає декілька наймачів, що виявили бажання одержати таке приміщення, перевагою користується наймач (наймачі), що потребує поліпшення житлових умов. Враховується потреба у поліпшенні житлових умов, що існувала на день звільнення зазначеного приміщення, а також та, що виникла пізніше, але до надання цього приміщення іншій особі.

При відсутності наймача, що потребує поліпшення житлових умов ізольоване житлове приміщення, що звільнилося надається іншому наймачу, що проживає в цій квартирі.

Умовою одержання наймачем, що проживає у комунальній квартирі ізольованого житлового приміщення є дотримання вимог щодо розміру житлової площі. Після надання зазначеного приміщення загальний розмір житлової площі не повинен перевищувати норму 13,65 кв. м на одну людину, крім випадків, коли наймач чи член його сім'ї має право на додаткову житлову площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки у вказаній квартирі відсутній наймач, що потребує поліпшення житлових умов, то ізольоване житлове приміщення, що звільнилося, а саме кімната площею 10,60кв.м у квартирі АДРЕСА_12, надається іншому наймачу, що проживає в цій квартирі, яким у даному випадку є ОСОБА_2

При цьому необхідно зазначити, що розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, та становить 10,60кв.м при встановленій нормі 13,65 кв.м на одну людину, а тому підстави для відмови у передачі даної кімнати позивачу на її прохання, на думку колегії суддів, відсутні.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що за рішенням суду ОСОБА_18 було виділено у користування кімнату №2 площею 17,22кв.м, кімнату №3 площею 9,14кв.м, кімнату №4 площею 8,02кв.м, згідно технічного паспорту в квартирі АДРЕСА_2. При цьому в спірній квартирі, як наймач, зареєстровано три особи наймач ОСОБА_2 та члени її сімї - ОСОБА_9 (донька) та ОСОБА_12 (донька).

Таким чином, наразі у користуванні ОСОБА_2 та членів її сімї перебуває житлова площа квартири, що у розрахунку на одну особу становить 11,46 (17,22кв.м+9,14кв.м+8,02кв.м/3), тобто є меншою за встановлений законом загальний розмір (норму) житлової площі на одну людину - 13,65 кв. м.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення місцевого суду з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Частинами 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позову ОСОБА_2 було сплачено 673,60 грн. судового збору (а.с.1) та за подачу апеляційної скарги 1010,40 грн. (а.с.79), та, оскільки даною постановою апеляційну скаргу задоволено, то з відповідачів - Кременчуцької міської ради Полтавської області, КП «Квартирне управління», КГЖЕП «Автозаводське» на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору, а саме по 561,33 грн. з кожного.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2018 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимогиОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» про зміну договору найму житлового приміщення, - задовольнити.

Змінити договір найму квартири №11, яка розташована у будинку №53 по провулку Героїв Бреста у м. Кременчуці Полтавської області.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, наймачем кімнати 1, житлова площа якої складає 10,6кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_13.

Стягнути з Кременчуцької міської ради Полтавської області, Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, Комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» на користь ОСОБА_2 по 561,33 грн. (пятсот шістдесят одній гривні 33 коп.) грн. судового збору з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_19

/підпис/ ОСОБА_20

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1