ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2632/18 Справа № 199/2817/17 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2018 року по справі за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс", товариство з обмеженою відповідальністю "Соляріс", виробниче ремонтне житлово- експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Амур-Нижньодніпровська районна організація товариства Червоного хреста України, про витребування майна, -

в с т а н о в и л а:

26 квітня 2017 року заступник прокурора Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вказував, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою Дніпропетровської області був встановлений факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпра об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств та фізичних осіб, зокрема на користь відповідача ОСОБА_1

Зазначав, що вказане нежитлове приміщення перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, яке було зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13 вересня 1991 року.

На підставі рішені Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27 листопада 1991 року та рішення Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26 вересня 2001 року відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 02 липня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, ВРЖЕП АНД району, передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Посилався також на те, що 06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району, однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року ВРЖЕП АНД району у повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а у подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу зазначеного нерухомого майна, площею 30,4 кв.м, оформлених протоколом №23 від 27 грудня 2012 року, переможцем яких визначено ТОВ «СОЛЯРИС».

На підставі протоколу проведення біржових торгів 27 липня 2013 року між ВРЖЕП АНД району та TOB «СОЛЯРИС» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрованого в державному реєстрі за №2147.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 січня 2017 року, задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі. Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа», оформлених протоколом №23, та визнано недійсним договір купівлі-продажу №2147 від 27 липня 2013 року, укладений між ліквідатором - арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та TOB «СОЛЯРИС», зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є.

Пізніше вказане нерухоме майно TOB «СОЛЯРИС» було відчужено на користь TOB «ТУЛС» за договором купівлі-продажу, реєстровий №4949 від 18 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

У подальшому спірне нерухоме майно за договором купівлі-продажу, реєстровий №2543 від 08 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., відчужено TOB «ТУЛС» на користь відповідача ОСОБА_1 Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час звернення прокурора до суду власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_1, яка здійснила реконструкцію приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 30,4 кв.м, при цьому площа та загальні технічні характеристики нерухомого майна не змінились.

Крім того, вказував на те, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з 1973 року по теперішній час використовується як кімната медико-соціальної допомоги Амур-Нижньодніпровської районної організації товариства Червоного Хреста України, що підтверджується рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №1466 від 01 серпня 1973 року «Про відкриття медичного пункту для обслуговування інвалідів Великої Вітчизняної війни на житловому масиві «Сонячний», рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №372 від 16 серпня 1990 року «Про подальше вдосконалення заходів роботи з покращення медико-соціальної допомоги ветеранам війни та праці, воїнам-інтернаціоналістам, пенсіонерам, одиноким громадянам похилого віку», рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №163 від 20 січня 2000 року «Про передачу в оренду нежитлових приміщень виконавчим комітетам районних рад під кімнати та центри медико-соціальної допомоги. Незважаючи на складені ОСОБА_1 документи з реконструкції приміщення АДРЕСА_1, використання вказаного приміщення як кімнати медико-соціальної допомоги свідчить про те, що його функціональне призначення залишилось незмінним.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що оскільки внаслідок реконструкції основні технічні характеристики майна залишились незмінними, тому достатньо законних підстав для витребування спірного нерухомого майна на користь законного власника, із володіння якого воно вибуло поза його волею, просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, нерухоме майно - приміщення АДРЕСА_1

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2018 року позов задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно - приміщення АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в результаті проведення реконструкції нежитлового приміщення АДРЕСА_1, створено юридично новий об'єкт - квартиру АДРЕСА_1, власником якої є відповідач; відсутнє приміщення, що витребовується; суд першої інстанції не перевірив чи укладались договори оренди спірного приміщення та чи виконувались їх умови; суд залишив без розгляду клопотання третьої особи ТОВ "Тулс" на підставі ст.185 ЦПК України.

Від прокуратури Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить залишити рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2018 року без змін, як вірне та обґрунтоване, оскільки поняття "нежитлове" та "житлове" охоплюються загальним поняттям "приміщення", загальна площа, реєстраційний номер спірного об'єкта нерухомого майна не змінилися, незважаючи на проведення відповідачем реконструкції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою Дніпропетровської області був встановлений факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпра об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств та фізичних осіб, зокрема на користь відповідача ОСОБА_1, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Зазначене приміщення перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, яке було зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13 вересня 1991 року.

Факт належності об'єктів, зазначених у переліках, що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27 листопада 1991 року, територіальній громаді м.Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/5829/13-ц від 14 травня 2013 року за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.22-23).

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27 листопада 1991 року «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26 вересня 2001 року, затверджений перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Дніпра (а.с.21).

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27 листопада 1991 року та рішення Дніпропетровської міської ради №26/23 від 26 вересня 2001 року відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 02 липня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

З метою реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста, рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, ВРЖЕП АНД району, передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» (а.с.24-25).

06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу зазначеного нерухомого майна, площею 30,4 кв.м, оформлених протоколом №23 від 27 грудня 2012 року, та переможцем яких визначено товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» (а.с 29-31).

На підставі протоколу проведення біржових торгів 27 липня 2013 року між ВРЖЕП АНД району та TOB «СОЛЯРИС» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрований в державному реєстрі за №2147 (а.с.32-33).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 січня 2017 року, задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі (а.с.76-94).

Зазначеним рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа», оформлених протоколом №23, та визнано недійсним договір купівлі-продажу №2147 від 27 липня 2013 року, укладений між ліквідатором - арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та TOB «СОЛЯРИС», зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є.

Вказане нерухоме майно TOB «СОЛЯРИС» було відчужено на користь TOB «ТУЛС» за договором купівлі-продажу, реєстровий №4949 від 18 жовтня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. (а.с.34-38).

У подальшому спірне нерухоме майно за договором купівлі-продажу, реєстровий №2543 від 08 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., відчужено TOB «ТУЛС» на користь ОСОБА_1 (а.с. 39-42).

Відповідно до Інформаційної довідки №85737745 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на час розгляду справи, власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_1 (а.с.26-28).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт (зареєстрованого у Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 28 липня 2016 року №ДП 13) здійснила реконструкцію нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 30,4 кв.м.

Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 починаючи із 1973 року по теперішній час використовується як кімната медико-соціальної допомоги Амур-Нижньодніпровської районної організації товариства Червоного Хреста України, що підтверджується рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради №1466 від 01 серпня 1973 року «Про відкриття медичного пункту для обслуговування інвалідів Великої Вітчизняної війни на житловому масиві «Сонячний» (а.с.69), рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №372 від 16 серпня 1990 року «Про подальше вдосконалення заходів роботи з покращення медико-соціальної допомоги ветеранам війни та праці, воїнам-інтернаціоналістам, пенсіонерам, одиноким громадянам похилого віку» (а.с.70-72), рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №163 від 20 січня 2000 року «Про передачу в оренду нежитлових приміщень виконавчим комітетам районних рад під кімнати та центри медико-соціальної допомоги» (а.с.74-75).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, наявні правові підстави для задоволення позову про витребування майна згідно ч.1 ст.388 ЦК України, крім того, площа та загальні технічні характеристики спірного нерухомого майна не змінились, документальне засвідчення даних про реконструкцію нежитлового приміщення під квартиру не свідчить про створення нового об'єкту нерухомого майна, оскільки відповідно до положень ст.181 ЦК України, об'єкт є нерухомою річчю, основною ознакою якої є розміщення на певній земельній ділянці без можливості переміщення та розташований за певною адресою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387,388 ЦК України).

У пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2017 року №5 судам роз'яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 12 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Зважаючи на те, що право власності позивача на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 підтверджується рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2013 року, яке набрало законної сили 25 травня 2013 року, вказане нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, про що свідчить ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі №38/5005/6637/2012 (залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 січня 2017 року), згідно з якою визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа», оформлених протоколом №23, та визнано недійсним договір купівлі-продажу №2147 від 27 липня 2013 року, укладений між ліквідатором - арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та TOB «СОЛЯРИС», зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення віндикаційного позову на підставі ч.1 ст.388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що в результаті проведення реконструкції нежитлового приміщення АДРЕСА_1 створено юридично новий об'єкт - квартиру АДРЕСА_1 тому позов задоволенню не підлягає, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі споруди тощо) відповідно до частин 2,3 статті 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Колегія суддів вважає, що переведенням спірного приміщення з нежитлового фонду в житловий не відбулось створення нових окремих об'єктів в розумінні статей 331, 332 ЦК України. Фактично відповідач свої дії спрямовувала на зміну цільового призначення спірного об'єкта, з метою утруднити для позивача, або ж зробити неможливим захист його права власності в судовому порядку і повернення йому спірного майна, яке вибуло з його володіння поза його волею.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.