Справа №720/1142/18
Провадження № 2/720/618/18
06 грудня 2018 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
Позивач звернувся з позовом до відповідача, про визнання втратившим права користування житлом по вул. Новоселицька, 2 в м. Новоселиця Новоселицького району Чернівецької області.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві власності. Відповідач за даним позовом зареєстрований в даному житловому будинку, однак з 2008 року не проживає.
Позивач вважає, що оскільки відповідач десять років не проживає в даному будинку, просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просять задовольнити позов.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявився і не повідомив суд про причину своєї неявки.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали справи судом встановлено, що житловий будинок розташований по вул. Новоселицька, 2 в м. Новоселиця Чернівецької області належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 вересня 1983 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1834.
З акту опитування сусідів від 03 липня 2018 року складеного паспортистом КП «Новоселицька міська тепломережа» ОСОБА_6 вбачається, що в будинку по вул. Новоселицька, 2 в м. Новоселиця Чернівецької області власником якого є ОСОБА_1, його син ОСОБА_2 не проживає з 2008 року, оскільки постійно перебуває за межами України.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідач за даним позовом підлягає виселенню, оскільки більш як шість місяців без поважних причин не проживає за вказаною адресою та він не відноситься до категорії осіб за яким зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 13 липня 2018 року, який має бути стягнутий з ОСОБА_2.
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі ст.71,72,116,156 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, - ухвалив:
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим по вул.. Новоселицька, 2 в м. Новоселиця, Чернівецької області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, 704 грн. 80 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_2 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду черезх десять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.