Справа № 510/230/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Тєрєщенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Степанівни, Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_3 у судові засідання, які призначалися на 01.03.2018р., 23.03.2018р., будучи сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила. У звязку із цим, ОСОБА_3 про розгляд справи була повідомлена в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач представник Долинської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2002р.; копія довіреності від 31.10.2006р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Піонерська, 37 в с. Долинське Ренійського району, оформленого на імя ОСОБА_3, ОСОБА_5; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 10.01.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2002р. належить 2/3 частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Піонерській, 37 в с.Долинське Ренійського району. Інша 1/3 частина житлового будинку рахується зареєстрованою на імя ОСОБА_5, померлої 22.12.2001р. Після смерті ОСОБА_5 за прийняттям спадщини на 1/3 частину нерухомості, що їй належала, ніхто зі спадкоємців не звертався, спадщину в цій частині майна ніхто не прийняв.

У 2006 р. ОСОБА_3 передала позивачу у володіння вищевказаний житловий будинок (в цілому) та надала йому довіреність від 31.10.2006р. на право оформлення від її імені правовстановлюючих документів на нерухомість з метою подальшого оформлення житлового будинку на імя позивача.

З того часу позивач доглядає за нерухомістю, переїхав мешкати у придбаний будинок, зробив в ньому ремонт, мешкає в ньому по теперішній час, сплачує всі необхідні комунальні платежі, обробляє земельну ділянку та використовує її за належним призначенням.

З метою оформлення необхідних правовстановлюючих документів позивач неодноразово звертався до відповідних органів, відповідачки, однак, оформлення нерухомості є неможливим, житловий будинок свого часу не був зареєстрований у реєстрі прав власників на нерухоме майно, а його 1/3 частина взагалі рахується за нині померлою ОСОБА_5

Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Таким чином, з 2006 р. по теперішній час позивач мешкає на житлоплощі вищевказаної нерухомості, користується житловим будинком, фактично, відкрито володіє ним, стежить за технічним станом нерухомості, сплачує за його утримання комунальні послуги, зробив ремонт, обробляє земельну ділянку та ін. У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що він набув право власності на житловий будинок, розташований по вул. Піонерській, 37 в с. Долинське Ренійського району, оскільки він з 2006 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за технічним станом будинку, несе витрати у звязку із утриманням майна, зберігає у себе всю документацію на житло та земельну ділянку, як власник майна, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на нерухомість.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2006р. законний власник майна (його 2/3 частин) ОСОБА_3 передала йому без належного оформлення документів житловий будинок, розташований по вул. Піонерській, 37 в с.Долинське Ренійського району Одеської області, оформила довіреність на право оформлення правовстановлюючої документації на нерухомість. У володіння позивача було передано житловий будинок в цілому, у т.ч. і його 1/3 частину, яка за життя належала ОСОБА_5 (померлій 22.12.2001р.), щодо якої ніхто не реалізував своє спадкове право. У 2006 році позивач одразу ж переїхав мешкати за цією адресою і мешкає там по теперішній час.

Таким чином, з 2006р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє житловим будинком, сплачує всі належні платежі, як власник нерухомості, розпоряджається ним, проводить ремонти будівлі, обробляє земельну ділянку та ін. За весь час володіння позивачем вищевказаним майном, відповідачка ОСОБА_3, Долинська сільська рада Ренійського району не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брали участі в утриманні майна та не несли витрат по сплаті належних платежів. Будь-яких речей відповідачки ОСОБА_3 у житловому будинку немає, з 2006р. відповідачка за спірною адресою не зявлялася.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем житловим будинком в цілому є добросовісним, правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником житла, сплачував комунальні платежі за його утримання, розпоряджається житлом та землею та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування ОСОБА_1, внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ПІН НОМЕР_1) за набувальною давністю право власності на

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по вул. Піонерська, № 37 в с. Долинське Ренійського району Одеської області (який в цілому складається з: житлового будинку літ. А загальною площею 75,60 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., підсобною площею 49,40 кв.м.; літньої кухні літ. Б; погребу літ. б; вбиральні літ. В; огорожі № 1-4; споруди №5), що належав ОСОБА_2 Степанівні та ОСОБА_5, померлій 22.12.2001 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник