Провадження № 2/470/198/18
Справа № 470/401/18
22 серпня 2018 року смт. Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача Кіріченко В.М. (за довіреністю № 8500-К-Н-О) в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.39).
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направила (а.с.44).
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України (неявка в судове засідання усіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до положень ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якого відповідачці було надано строковий кредит на 24 місяця з 15.01.2014 року по 31.01.2016 року у розмірі 9573 грн. 21 коп., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі. В свою чергу відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів згідно Умов та Правил, шляхом внесення з "1" по "25" число кожного місяця щомісячного платежу в сумі 479 грн. 04 коп. За п.п. 2.2. та 2.8 Генеральної угоди в разі порушення строків погашення заборгованості відповідач зобов'язалась сплатити банку штраф у розмірі 1148 грн. 61 коп., а в разі порушення зобов'язань по погашенню кредиту сплатити пеню у розмірі вказаному в Умовах та правилах за кожен день прострочки.
Відповідач погодилась з тим, що вказана угода разом з запропонованими Умовами та правилами і Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, про що свідчить її підпис (а.с.5-на звороті).
За умовами п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту.
На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов'язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом.
Суму заборгованості відповідач перед позивачем в добровільному порядку не сплачує.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови Генеральної угоди та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 8800 грн. 54 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 6754 грн. 68 коп. та штрафу в розмірі 1148 грн. 61 коп. є обґрунтованими i підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15.
Умови та правила надання банківських послуг - п.2.1.1.12.6.1. і умови Генеральної угоди, передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків погашення заборгованості, тобто одне й те саме порушення зобов'язання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим.
За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Сторони:

Позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: 01001, вул. Грушевського, буд. 1Д., м. Київ, .

Відповідоч: ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 02 березня 2000 року.

Суддя С. А. Луста