"10" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.,
при секретарі Грінкевич А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів,
Позивач ОСОБА_1 в серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів в розмірі 125466 грн. 20 к. за період з березня 2000 року по січень 2016 року включно. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2000 року з відповідача було присуджено на її користь сплату на аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист, який був переданий на примусове виконання до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. По даному виконавчому листу було відкрите виконавче провадження № 3482749. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 125466 грн. 20 к., які просить стягнути з відповідача.
Позивач в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Як вбачається з матеріалів справи, що постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.12.2017 року підтверджується той факт, що виконавче провадження № 3482749, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1245 виданого 07.04.2000 року закінчено у зв'язку із закінченням передбаченим законом строком для даного виду стягнення за яким стягувачем є позивач ОСОБА_1, а боржником відповідач ОСОБА_2 (а. с. 3)
Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Судом встановлено, що згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам здійсненою державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Гевел О.О. загальна заборгованість відповідача ОСОБА_2, згідно з виконавчим листом № 2-1245/2000 від 07.04.2000 виданим Дніпровським районним судом м. Києва станом на 29.01.2016 року становить 125466,20 грн. (а. с. 4-10)
Відповідно до ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Частиною 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, встановлено, що Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача ОСОБА_1 з вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованості по виплаті аліментів, оскільки за наявності встановленого судом факту заборгованості з боку відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 125466, 20 грн. та, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на спростування вини відповідача щодо невиконання зобов'язання по сплаті аліментів, який є обізнаним щодо покладення на нього такого обов'язку згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2000 року, судом встановлено наявність підстав для реалізації передбаченого ст. 194 СК України права позивача, на утриманні якої знаходяться донька.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 к. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 180, 194, 195, 199 СК України, ст. 549 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 к. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.
Суддя Н.О. Яровенко