27.08.2018 ЄУН №337/515/18
Провадження 2/337/698/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
при секретарі Гальцевій К.В.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Карлової М.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований: АДРЕСА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 про позбавлення батьківських прав
19.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що батько дитини не займається вихованням доньки, не цікавиться її життям, розвитком, навчанням та не утримує її.
Ухвалою судді від 13.03.2018 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.04.2018 року.
Ухвалою суду від 20.06.2018 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, 2008 року народження, посилаючись на те, що останній самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та забезпечення доньки, її життям не цікавиться, вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, заявленими в інтересах дитини, яка в судовому засіданні висловила свою думку щодо підтримання вимог про позбавлення батьківських прав батька .
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.Позивачка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечує,надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Малолітня ОСОБА_4 у судовому засіданні висловила думку щодо підтримання позовних вимог щодо позбавлення її батька батьківських прав, суду пояснила, що після двох років батько взагалі з нею не спілкується.
Допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від спілкування з донькою, матеріально її не утримує, станом здоров'я та її життям не цікавиться. ОСОБА_7, яка є рідною сестрою відповідача, повідомила, що її брат перебуває у АР Крим, конкретне місце перебування не відомо, але зі слів матері їй відомо, що у останнього нова родина, від якої має трьох дітей.
Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу, свідків, вислухавши думку малолітньої дитини, розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає , що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов'язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Судом встановлено:
ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, зареєстрованому 07.03.2008 року. Заочним м Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2011 року по цивільній справі 747/2011р. шлюб між сторонами було розірвано.
Від шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає з матір'ю -позивачкою по справі.
Відповідно до довідки № 02-03/419 від 04.12.2017 року , виданої ЗНВК «Гармонія-плюс». Належну увагу вихованню ОСОБА_4 приділяють мати та вітчим дитини. Батько ОСОБА_3 до навчального закладу жодного разу не приходив, не відвідував батьківські збори, не цікавиться фізичним, психологічним та інтелектуальним розвитком дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п. п. 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Обставина самоусунення відповідача від участі у вихованні, утриманні, харчуванні, лікуванні, наданні освіти, спілкуванні встановлена судом в повному обсязі, та не спростована відповідачем.
У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст.ст.112, 114 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї".
"Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили".
У преамбулі до Конвенції ООН «Про права дитини» зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.
Відповідно до ст..8 Європейської конвенції про захист прав людини «кожен має право на повагу до свого... сімейного життя.. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб".
Ст. 150 СК України передбачено перелік обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме:
1. виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;
2. піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;
3. здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;
5. передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї;
6. забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини;
7. забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Обраний органом опіки та піклування спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_10, у цій справі при вищевикладених обставинах повністю узгоджується із Європейською конвенцією про захист прав і основних свобод людини, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, оскілки направлений на захист прав та інтересів малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування.
Враховуючи викладене, заслухавши пояснення сторін, свідків суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 165, 167, 171 СК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований: АДРЕСА_2) третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити .
Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований: АДРЕСА_2) батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилася у м.Запоріжжі.
Копію рішення надіслати відповідачеві.
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - відділу РАЦС у Хортицькому районі м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст виготовлений 27 серпня 2018 року.

Суддя: Л.Г. Салтан