Справа № 2-590/11
Провадження № 6/345/67/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуш заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документа, суд -

встановив:

що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою в якій просить поновити строк та видати дублікат виконавчого документа № 2-590/11 від 28.03.2011 виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі за позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Заява мотивована тим, що при підготовці виконавчого документа для направлення до органів ДВС, його було втрачено і пошуки не призвели до позитивного результату. З наведених підстав просить заяву задоволити.

У судове засідання учасники процесу не зявилися.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.03.2011 ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 82972,70 грн. - боргу за кредитним договором № 230К від 18.07.2008 та 949,72 грн. - судових витрат (а.с. 34-35). На підставі вказаного рішення суду 18.03.2011 було видано виконавчий лист № 2-590/2011.

Згідно листа Калуського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, 23.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Калуського МРВ ВДВС з приводу надання інформації щодо виконавчого листа № 2-590/2011 від 28.03.2011.

31.10.2013 державним виконавцем винесені постанови про повернення виконавчого документа про стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі ст. 47 ч.1 п.7 Закону України «Про виконавче провадження», які разом із виконавчими листами № 2-590/2011 від 28.03.2011 були направлені на адресу стягувача (а.с. 43).

Відповідно до з ст. 433 ч. 1 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя, відповідно до ст. 263 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон) виконавчі листи на виконання судових рішень можуть бути предявлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, стягував ПАТ КБ «ПриватБанк» вчасно звернувся до виконавчої служби з виконавчими листами № 2-590/2011 від 28.03.2011, які повернуті стягувачу на підставі постанов державного виконавця від 31.10.2013 про повернення виконавчого документа на підставі ст. 47 ч.1 п.7 Закону.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Статтею 23 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Судом встановлено, що стягувач протягом встановленого законодавством строку не скористався своїм правом на повторне звернення виконавчого документа до виконання, наведені ним причини, як то неотримання документів з відділу ДВС та втрата виконавчого листа, доказами не підтверджені, відтак, не можуть вважатися судом поважними.

Також, суд звертає увагу на те, що починаючи з 2013 року по даний час, тобто протягом майже 5 (пяти) років стягувач не сприяв виконанню судового документа, не цікавився інформацією про місцеперебування та виконання виконавчого листа, дійсно не контролював його виконання, не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, тому суд вважає, що підстав вважати причини пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання поважними немає, а тому в поновленні строку для предявлення виконавчого документу до виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Вимогу стягувача щодо видачі дублікату виконавчого листа суд також вважає такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що строк, встановлений для предявлення виконавчого документа до виконання пропущено стягувачем з причин, які не можуть вважатися поважними, в звязку з чим, підстави для видачі дублікату виконавчого листа також відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 433, п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 15-ти днів з дня її складення.

Головуючий: