ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1682/18 Справа № 205/690/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 25" Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 02 липня 2015 року вона набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Солошенко Ю.В. Однак, у зазначеній квартирі не проживала і не була зареєстрована.

У вересні 2015 року відносно ОСОБА_4, який є рідним братом позивача, та членів його сім'ї було скоєно злочин, внаслідок якого зловмисники заволоділи нерухомим та рухомим майном, яке належало потерпілим, у тому числі, зазначеною вище квартирою.

Під час нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу квартири зловмисники пред'явили нотаріусу довідку про склад сім'ї № 13345 від 04.09.2015, видану КП «ЖЕП № 25» ДМР із внесеними до неї завідомо недостовірними даними, а саме - в довідці не вірно зазначено технічні характеристики квартири.

З приводу отримання довідки ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпровської міської ради не зверталась. Враховуючи, що така довідка на сьогодні не відкликана і в подальшому може бути використана третіми особами для підтвердження фактів, викладених у ній, що призведе до виникнення несприятливих наслідків для позивача, ОСОБА_1 просила суд визнати дії відповідача щодо видачі та оформлення довідки № 13345 від 04.09.2015 незаконними, скасувати довідку та стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо відсутності доказів на підтвердження порушеного права позивача видачею відповідачем оспорюваної довідки, яка містить недостовірну інформацію. Крім того, апелянт зазначає, що суд помилково відніс дану справу до малозначних та розглянув її за правилами спрощеного провадження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 02 липня 2015 року ОСОБА_1 (у шлюбі ОСОБА_1) набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Солошенко Ю.В.

04.09.2015 Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпровської міської ради було видано довідку за № 13345 незареєстрованому власнику ОСОБА_1 (у шлюбі прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, з якої вбачається, що квартира АДРЕСА_2, має загальну площу 39,90 кв.м., корисну площу 36,70 кв.м., житлову 19,00 кв.м., зареєстровані особи відсутні. Довідка підписана начальником ОСОБА_6 та паспортистом ОСОБА_7 (а.с. 12).

04 вересня 2015 року укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Гугель С.Ю., відповідно до якого ОСОБА_9, що діяла від імені ОСОБА_1 (у шлюбі прізвище ОСОБА_1), передала у власність ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. (а.с. 19).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Шатковською І.Ю. квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_12, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 лютого 2017 року (а.с. 13-14, 18).

Тобто на час звернення позивачки до суду з позовом власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_12.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що до відповідача за видачею вказаної довідки вона не зверталася, тому її видача є неправомірною. Крім того, у довідці невірно вказано площу квартири, яка належала позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, необгрунтованості та відсутності доказів того, що на час звернення до суду з зазначеним позовом права позивача порушено видачею оспорюваної довідки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з такого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до стаття 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на порушення своїх прав внаслідок видачі відповідачем невстановленій особі оспорюваної довідки, тому просила їх захистити шляхом визнання дій відповідача незаконними та скасування довідки № 13345 від 04.09.2015 року.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи та вбачається з повідомлення про вчинення злочину, з яким до правоохоронних органів звернулася, серед інших, ОСОБА_1, позивачем реалізовано своє право на захист з приводу неправомірної видачі вказаної довідки шляхом звернення до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину. При цьому, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що певні особи шахрайськими діями шляхом отримання невстановленою особою оспорюваної довідки, яка в подальшому була надана нотаріусу при укладенні договору відчуження квартири позивача 04.09.2015 року, заволоділи її майном. (а.с.40-47)

Наведені обставини свідчать про те, що довідка КП "ЖЕП № 25"ДМР № 13345 від 04.09.2015 року є предметом дослідження слідчим органом у даному випадку.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного правового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв"язку з їх недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду колегією суддів перевірено, однак вони не знайшли свого підтвердження та зводяться до незгоди апелянта з оцінкою судом доказів.

Посилання апелянта на те, що суд помилково відніс дану справу до малозначних та розглянув її за правилами спрощеного провадження, не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду, оскільки у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.3)

На підставі наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування рішення суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

І.Ю.Ткаченко