АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 685/737/17
Провадження № 22-ц/792/447/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Ярмолюка О.І., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

за участю: представника позивача - Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №685/737/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2017 року (суддя Бурлак Г.І.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

В липні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість по кредитному договору у розмірі 30799грн.13коп.

В обґрунтування позову вказав, що 30 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 2400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконувала та станом на 28.02.2017 року заборгованість по кредитному договору становить 30799грн.13коп., а саме: заборгованість по кредиту- 1773грн.64коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 23682грн.67коп., заборгованість по пені - 3400грн., штраф - 500грн. (фіксована частина) та 1442грн.82коп. (процентна складова).

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 30799грн.13коп. заборгованості за кредитним договором від 30.11.2010 року, в тому числі : 1773,64грн - заборгованість за кредитом, 23682,67грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3400 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1442,82 грн - штраф (процентна складова) та 1600 грн судового збору.

_____________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Бурлак Г.І.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 27

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що із анкети - заяви неможливо встановити до яких саме умов та правил надання банківських послуг приєдналася відповідач. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредитної карти та не підтверджено первинними банківськими документами здійснення саме відповідачем погашення кредиту, в тому числі сплати відповідачем коштів на користь банку 18 липня 2014 року в сумі 200 грн. Крім того, відповідач не погоджувала будь-які умови про збільшення строків позовної давності. На думку апелянта, при наявності заборгованості по тілу кредиту у сумі 1773грн.64коп. нарахування відсотків у розмірі 23682грн.67коп. є необґрунтованим.

Апелянт ОСОБА_5 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася.

Представник апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А. зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_5 належним чином не виконувала умов кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст.61 Конституції України, ст.549 ЦК України), який підлягав застосуванню.

Встановлено, що 30 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 2400грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_5 зобов'язалася повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з 01.01.2013 року всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно із яким базова процента ставка в місяць становить 2,5%; за тратами, здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6%.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_5 уклали кредитний договір шляхом приєднання до запропонованих Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління банку від 06.03.2010 року № СП-210-256.

Відповідно до актового запису про зміну імені №2 від 26.02.2015 року Дверій Анжела Василівна змінила прізвище та ім'я на «Девіз Анжеліка».

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та пам'яткою клієнта складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2010 року відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Подавши позивачеві заяву, відповідач приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах - Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Також, сторони визначили, що заява, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Пам'ятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_5 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, тому відсутні підстави вважати цей договір неукладеним.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на ім'я ОСОБА_5 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Також, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видав відповідачу платіжні картки, які використовувалися нею для переказу коштів і проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів.

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на збільшення, зменшення або анулювання кредитного ліміту банком в будь-який момент, а також на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунку (п.1.1.3.2.3, п.2.1.1.2.3 Умов і Правил).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування кредитний ліміт з 30.11.2010 року був встановлений у розмірі 1800грн., з 11.02.2011 року - 2000грн, з 07.04.2011р. - 2400грн., з 04.04.2013 року кредитний ліміт знижено до 2170грн., а з 22.04.2013р. - до 1810грн.

Відповідно до п.2.1.1.2.9, 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов і Правил клієнт може отримати додаткову картку на своє ім'я. Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії).

Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.5.12 Умов і Правил).

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк 30.11.2010р. видав ОСОБА_5 кредитну картку НОМЕР_2 (строк дії картки до квітня 2014).

01 липня 2013 року ОСОБА_5 одержала нову кредитну карту НОМЕР_1 (строк дії картки до січня 2017 року).

Перевипуск карти підтверджується наявністю фото клієнта з картою, банківською випискою по картковому рахунку, довідкою про видані кредитні картки.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та відповідач користувалася коштами: отримувала їх через банкомат, проводила оплату за придбані товари та надані послуги, здійснювала часткове погашення кредиту.

Оцінивши в сукупності надані докази, слід прийти до висновку, що відповідач отримала кредитні кошти, користувалась ними, однак не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов'язання відповідно до кредитного договору відповідач належним чином не виконувала: не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані проценти за користування кредитом.

В суді першої інстанції відповідач подала заяву про застосування позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано позовну заяву до суду 15.05.2017 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Як передбачено ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов'язання.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платіжні погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем вносилися кошти на погашення заборгованості по кредиту та останній раз внесено кошти на часткове погашення заборгованості по кредитному договору 18.07.2014 року.

Тобто відповідач вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, у зв'язку з чим перебіг позовної давності переривався, а тому стягненню підлягає заборгованість по кредиту та відсоткам. Однак, заборгованість по неустойці підлягає стягненню в межах річного строку позовної давності.

Не заслуговують на увагу посилання представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на те, що Умовами та правилами надання банківських послуг збільшено строк позовної давності до 50 років (пункт 1.1.7.31).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не містять підпису позичальника.

Крім того, в анкеті-заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість ОСОБА_5 по кредиту становить 1773грн.64коп.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий банком в частині визначення заборгованості по відсоткам у сумі 23682грн.67коп., оскільки даний розрахунок не відповідає умовам кредитного договору.

За умовами кредитного договору відповідач мала сплачувати за користування кредитними коштами проценти у розмірі 2,5% в місяць по кредитним операціям до 01.09.2014 року, тобто 30% на рік. Як видно з матеріалів справи відповідач отримала кредитні кошти за кредитною карткою до червня 2013 року.

Представник позивача у судовому засіданні визнала, що нарахування процентів здійснювалось, виходячи з процентної ставки 2,5% на місяць, оскільки відповідачем отримано кредитні кошти до 01.09.2014 року.

Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 18.07.2014 року заборгованість по відсоткам становить 604,50грн. Кількість прострочених днів неповернення кредитних коштів з 30.07.2014 року по 28.02.2017 року складає 944 дня.

Отже, загальна заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами становить 1999грн.76коп. ((1773,64:360х944х30%)+604,50).

Станом на 28 лютого 2017 року ОСОБА_5 за кредитним договором нараховано заборгованість по пені - 3400грн., штраф (фіксована частина) - 500грн. та штраф (процентна складова) - 1442грн.82коп.

Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені, штрафу), колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, а саме довідкою про умови кредитування та пунктами 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Правил та умов надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів

Одночасно, Тарифами обслуговування кредитних карт та пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.5 Правил та умов надання банківських послуг передбачено сплату позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, тобто несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Так, у випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пені за період з 15.05.2016 року по 28.02.2017 року у сумі 1200 грн., що підтверджується наявним у справі розрахунком.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 30799грн.13коп. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 4973грн.40коп., що становить 16,15% від заявлених вимог (4973,40х100:30799,13). Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на суму 1600грн.- за подачу позовної заяви. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 258грн.40коп. (1600х16,15:100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору від 30.11.2010 року у сумі 4973грн.40коп., а саме: заборгованість по кредиту - 1773грн.64коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1999грн.76коп., заборгованість по пені -1200грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у сумі 258грн.40коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 червня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ О.І.Ярмолюк

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова