РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

06.12.2018 року

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

за участю:

присяжних Прищенко Т.В.

Корнєвої А.В.

заявниці ОСОБА_3

представника зацікавленої особи Ксензової Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявоюОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5, заінтересована особа орган опіки та піклування Мангушської районної адміністрації про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, суд-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23.12.2008 року між нею та ОСОБА_6 був укладений шлюб, який зареєстрований в Малотокмачанській сільській раді Оріхівського району Запорізької області. На момент укладення та реєстрації шлюбу останній відбував покарання за злочин в місцях позбавлення волі.

19 березня 2010 року ОСОБА_6 був звільнений з місць позбавлення волі, а вже в серпні 2010 року він вчинив новий злочин в с. Урзуф, що стало підставою для його затримання 10.11.2010 року, а в подальшому для винесення Першотравневим районним судом Донецької області 22.12.2010 року вироку з покаранням, пов'язаним з позбавлення волі строком на 5 років.

1 липня 2011 року в результаті нетривалих стосунків і періодичного спільного проживання з чоловіком у них народилася дочка ОСОБА_5.

З 19 березня 2010 по 10 листопада 2010 року заявниця та ОСОБА_6 проживали в будинку її батьків, розташованому за адресою: АДРЕСА_1

13.03.2012 року за злочин, скоєний 29.06.2010 року він був знову засуджений Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

У грудні 2014 року ОСОБА_6 в телефонній розмові повідомив заявниці, що звільнився та направляється до її місця проживання, проте до теперішнього часу так і не доїхав.

ОСОБА_6 за адресою проживання відсутній і місце його знаходження не відоме, у зв'язку з чим Мангушським відділенням поліції було заведено на нього оперативну розшукову справу, яка на даний час активна.

Визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім заявниці необхідно для соціального та правового захисту її малолітньої дочки, для безперешкодної можливості перетину кордону України.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення заявниці та представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно з частиною 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Судом встановлено, щоОСОБА_3 23.12.2008 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 23.12.2008 року (а.с.8).

Від шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 07.07.2011 року (а.с.7).

Як встановлено з акту обстеження домоволодіння АДРЕСА_1, складеного депутатом Урзуфської сільської ради від 12.12.2010 року, ОСОБА_6 дійсно проживав за даною адресою з 29.03.2010 року до 10.11.2010 року зі своєю дружиною ОСОБА_3, однак на цей час у вказаному домоволодінні не проживає і його місцезнаходження не відоме(а.с.12).

Як вбачається з довідки Мангуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області №8530/106/05-17 від 15.09.2017 року, чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_6, 14.08.1972 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в активному державному розшуку (ОРС категорії «Розшук» від 60-6 від 05.07.2016 року), як безвісно зниклий громадянин. Ініціатор розшуку Мангушське ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області (ЄРДР № 0000359 від 04.07.2016 року, ч.1 ст. 115 КК України) (а.с.13).

ОСОБА_6 був неодноразово судимий, про що свідчать копії вироків Першотравневого районного суду Донецької області від 22.12.2010 року за ст.. ст.. 15 ч.2, 289 ч.2 КК України та від 13.03.2012 року за ст..185 ч.2 КК України (а.с.15-18).

Визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім необхідно заявниці для соціального та правового захисту її малолітньої дочки та для безперешкодної можливості перетину кордону України.

З урахуванням викладених обставин та перебування ОСОБА_6 у розшуку з 05.07.2016 року, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці та наявність підстав для визнання його безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності і ці докази суд приймає до уваги, так як вони не суперечать один одному та ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_6 за останнім відомим місцем проживання відносяться до кінця 2014 року, тому безвісно відсутнім його слід визнати з 01 січня 2015 року.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 307, 308 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, серія та номер паспорту: НОМЕР_3), яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5, заінтересована особа - орган опіки та піклування Мангушської районної адміністрації (місце розташування: пр-т. Миру буд. 72 смт. Мангуш Мангушський район Донецька область) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити у повному обсязі.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2

Початком безвісної відсутності вважати 01 січня 2015 року

Повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Донецького апеляційного суду, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.О. Демочко

Присяжні: Т.В.Прищенко

А.В. Корнєва