Справа №442/2502/18
Провадження №2-о/442/79/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

присяжних: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

з участю секретаря судового засідання - Півала І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за заявою ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи: Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про оголошення фізичної особи померлою, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить оголосити померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування заяви покликається на те, що він є батьком ОСОБА_4. У 1998 році син вирішив поїхати працювати закордон до Чеської Республіки. І з цього часу він жодного контакту з ним не мав. Для того, щоб розшукати його в Чехії, він з дружиною звертався і до Посольства України в Чехії через Благодійний фонд «Карітас» Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ, і в Службу розшуку Товариства Червоного Хреста України.

Згідно відповіді Посольства України в Чеській Республіці №61313/18-533-1618 за інформацією поліції Чеської Республіки, 10.04.2006 за нелегальне перебування на території ЧР компетентними органами цієї країни було заборонено вїзд ОСОБА_4 на території Чехії терміном на 10 років та був зобовязаний виїхати з Чеської Республіки до 09.05.2006 року. На момент написання відповіді, місце перебування його невідомо, відомостей щодо його виїзду з території ЧР у поліції відсутні. Згідно відповіді Служби розшуку Товариства Червоного Хреста України №81556/11 від 03.04.2008 його повідомлено про те, що ОСОБА_4 був засуджений судом м.Чеська Ліпа на один рік з 3-ма роками відстрочки виконання вироку. ОСОБА_4 був звільнений. 10.04.2006 він отримав виїзну візу для депортації з території Чеської Республіки, термін візи до 09.05.2006. ОСОБА_4 не зареєстрований на території Чехії, відомостей щодо легального виїзду не має. Протягом наступних років вони продовжували пошуки сина, проте марно. Він є уже людиною похилого віку та за стільки років пошуків втратив надію знайти сина. Його дружина померла, так і не отримавши звістки від сина. Право власності на квартиру, де він зараз проживає зареєстровано на нього, померлу дружину та сина. У звязку з тим, що йому потрібно належним чином оформити спадщину, він змушений звертатись до суду із даною заявою про оголошення сина померлим.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просить заяву задоволити визнати його сина ОСОБА_4 померлим.

Представник Дрогобицького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення заяви покладається на думку суду.

Представник Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила.

Зясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що заява слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру №17 в будинку №9 на вул.Міцкевича в м.Дрогобичі така належить ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

ОСОБА_6 померла 17 квітня 2008 року.

Як вбачається з Акту про відсутність особи за місце реєстрації №38 від 13.04.2018 КП «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради ОСОБА_4 у вищевказаній квартирі не проживає з 1998 році.

У звязку з відсутністю даних про місце знаходження ОСОБА_4, заявник разом із дружиною ОСОБА_6 зверталися до Посольства України в Чеській Республіці через Благодійний фонд «Карітас» Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ та Товариства Червоного Хреста.

Як вбачається з відповіді Посольства України в Чеській Республіці №61313/18-533-1618 від 16.05.2007 за інформацією поліції ЧР 10.04.2006 за нелегальне перебування на території ЧР, компетентними органами цієї країни було заборонено вїзд ОСОБА_4 на територію Чехії терміном на 10 років. Згаданий був зобовязаний виїхати з Чеської Республіки до 09.05.2006 року. В даний час, місце перебування згаданого компетентним органам ЧР не відомо, відомості щодо його виїзду з території ЧР поліції відсутні.

Згідно відповіді Товариства Червоного Хреста України №81556/11 від 03.04.2008 ОСОБА_4 був засуджений судом м.Чеська Ліпа на один рік з 3-ма роками відстрочки виконання вироку. ОСОБА_4 був звільнений. 10.04.2006 він отримав виїзну візу для депортації з території Чеської Республіки, термін візи до 09.05.2006. ОСОБА_4 не зареєстрований на території Чехії, відомостей щодо легального виїзду не має.

Дані про невідоме місце перебування та знаходження ОСОБА_4 підтверджено й показами свідка ОСОБА_7.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

У відповідності до абз. 3 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлим матеріально-правового звязку.

Крім того у даному випадку існують перешкоди заявнику у реалізації ним прав або виконання обовязків, повязаних з відсутністю особи, яку він просить оголосити померлою.

У відповідності до ч.2 ст.307 ЦПК України одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити, що у відповідності до ч.1 ст.309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст.305-309 ЦПК України, ст.ст.22-23 СК України, суд-

ухвалив:

Заяву задоволити.

Оголосити померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити опіку над майном ОСОБА_4.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Павлів З.С.

Присяжні: ОСОБА_1 .

ОСОБА_2