Справа № 576/861/18
Провадження № 2/576/358/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, а саме: на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 листопада 2000 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки у розмірі 3,59 га, розташованої на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області. На момент смерті ОСОБА_3 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, яка своєю довідкою повідомила про необхідність визнання права на спадкове майно в судовому порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу.

У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), він не має можливості оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому змушений звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі.

Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, 10 листопада 2000 року в с. Привілля Глухівського району Сумської області померла ОСОБА_3 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 26.03.1975 ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1 (а.с.23).

З листа відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.01.2018 за №32/103-18 вбачається, що ОСОБА_3 за життя одержала на руки Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №012749, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією за №52 від 11.04.1996, та виготовлений на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 26.03.1996 під №129. Земельна частка (пай) у розмірі 3,59 га розташована на території Березівської сільської ради. Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 не отримувала. Вартість земельної частки (пай) на території Березівської сільської ради станом на 01.01.2018 складає 64142,3 грн. (а.с.25).

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_3 не посвідчувались (а.с.26,27). З довідки виконкому Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області №03-07/1/1235 від 15.12.2017 вбачається, що померла 10.11.2000 ОСОБА_3 постійно до дня смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею на день смерті були зареєстровані і проживали: син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Заповіт від імені ОСОБА_3 Березівською сільською радою не посвідчувався (а.с.24).

У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину ОСОБА_3 відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР, а дана спадщина належить йому з часу відкриття спадщини, що відповідно до статті 525 ЦК УРСР є днем смерті ОСОБА_3, а позивач відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3.

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_3 всі належні їй права та обовязки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її сина ОСОБА_1 відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР.

Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розташовану на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області площею 3,59 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №012749, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1235, 1236, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, зареєстрований та мешкає за адресою: 41437, Сумська область, Глухівський район, с. Береза, вул. Лугова, буд.59, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) площею 3,59 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3, померлій 10 листопада 2000 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №012749, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації №129 від 26.03.1996, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №52 від 11.04.1996, розташованої на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно померлої 10 листопада 2000 року ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур