Справа № 338/7/17
Провадження № 22-ц/779/693/2018
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Глибівської сільської ради про визнання незаконним рішення сільської ради за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богородчанського районного суду, постановлену у складі судді Шишка О.А. 02 квітня 2018 року в смт. Богородчани,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Богородчанського районного суду від 02 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богородчанського районного суду від 01 березня 2017 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність ухвали суду.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_4 не набула в установленому порядку права власності на спірні земельні ділянки згідно рішення Глибівської сільської ради від 24.12.1997 року.

Однак, згідно копії особового рахунку погосподарської книги за 1996-2000 роки ОСОБА_4, наданої відповідачем на його запит та отриманої ним 30.11.2017 року, в погосподарській книзі за 1996-2000 роки міститься запис про посвідчення права власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_4, передані їй у приватну власність рішенням Глибівської сільської ради від 24.12.1997 року відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Зазначені обставини не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, не були встановлені судом, та мають істотне значення для вирішення спору.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник Глибівської сільської ради апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Встановлено, що ОСОБА_3 оскаржував рішення сільської ради від 15.09.2011 року про вилучення земельної ділянки площею 0,43 га, яка була в користуванні його померлої матері ОСОБА_4, та переведення цієї земельної ділянки в землі запасу сільської ради.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Глибівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради від 15.09.2011 року № 78-8/2011 в частині вилучення земельної ділянки площею 0,43 га та переведення її в землі запасу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що право власності посвідчується державним актом. ОСОБА_4 за життя не оформила в установленому законом порядку право власності на земельні ділянки загальною площею 0,43 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тому вони не є обєктом спадкування і не увійшли до спадкової маси.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без зміни, колегія суддів також зазначила, що згідно довідки Глибівської сільської ради від 25.05.2017 року запис в земельно-кадастрових документах щодо передачі земельних ділянок площею 0,43 га у приватну власність ОСОБА_4 згідно рішення Глибівської сільської ради від 24.12.1997 для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства відсутній, так як на день смерті ОСОБА_4 ніяких дій щодо приватизації даних земельних ділянок не вчиняла і залишилася користувачем. Обміри земельних ділянок не проводилися, кадастровий номер не присвоювався.

ОСОБА_4 померла у 2007 році. Ніяких заяв щодо виділення земельних ділянок, якими користувалася померла ОСОБА_4, у сільську раду не поступало. Податки за земельні ділянки не сплачувалися. З 2007 року відповідно до запису погосподарської книги дане домогосподарство закрите. Для обліку вільних земель і проведення змін у Звіті по формі № 6-зем. дані землі занесені в землі запасу сільської ради.

03 січня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що згідно копії особового рахунку погосподарської книги за 1996-2000 роки ОСОБА_4, наданої відповідачем на його запит та отриманої ним 30.11.2017 року, в погосподарській книзі за 1996-2000 роки міститься запис про посвідчення права власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_4, передані їй у приватну власність рішенням Глибівської сільської ради від 24.12.1997 року відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

ОСОБА_3 вказував на те, що зазначені обставини не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, не були встановлені судом, та мають істотне значення для вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені ОСОБА_3 обставини не є нововиявленими, оскільки інформація щодо записів у погосподарській книзі стосовно земельних ділянок, які перебували у користуванні ОСОБА_4О,. була предметом дослідження під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи (а.с.58) міститься довідка Глибівської сільської ради про те, що в земельно-кадастрових документах відсутній запис щодо передачі земельних ділянок площею 0,43 га у приватну власність ОСОБА_4 згідно рішення від 24.12.1997 року для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства. Згідно запису погосподаської книги після смерті ОСОБА_4 у 2007 році дане господарство закрите.

Отже, під час розгляду справи судом досліджувалась інформація щодо записів погосподарської книги стосовно домогосподарства ОСОБА_4, в тому числі і належних їй земельних ділянок.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що згідно записів у розділі ІУ погосподарської книги за господарством ОСОБА_4 обліковано 0,47 га, переданих їй у приватну власність, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений розділ погосподарської книги (Земля у приватній власності та користуванні громадян) містить інформацію щодо площі земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Богородчанського районного суду від 02 квітня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5