Ухвала

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 285/506/17

провадження № 61-21057св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного

цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року у складі судді Сташків Т. Б. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Гансецької І. А., Микитюк О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дітей, а саме: сина ОСОБА_3 - разом з батьком, дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - разом з матір'ю. На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року він сплачує аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1 тис. грн щомісячно. Оскільки обов'язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, ОСОБА_2 також зобов'язана брати участь у матеріальному забезпеченні сина. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову й до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 31 січня 2017 року і до досягнення сином повноліття - 08 липня 2024 року. Судові витрати компенсовано за рахунок Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 як мати неповнолітнього сина зобов'язана його утримувати, тому, врахувавши стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилено. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки місцевого суду є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У червні 2017 року ОСОБА_2подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_2мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги те, що вона просила присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн, оскільки є інвалідом І групи з обмеженими можливостями щодо пересування, потребує постійного лікування, а розмір її доходів у вигляді пенсії є незначним. Позивачем не надано доказів щодо перебування сина саме на його утриманні.

19 червня 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у цій справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 березня 2018 року ОСОБА_2 подала до суду касаційної інстанції заяву, в якій просила постановити ухвалу про закриття касаційного провадження у справі у зв'язку з її відмовою від касаційної скарги, обґрунтовуючи це тим, що вона врегулювала з позивачем питання щодо стягнення аліментів.

11 травня 2018 року справу № 285/506/17 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно частин четвертої-шостої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п'ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження, та що відсутні підстави, передбачені частиною п'ятою статті 206 ЦПК України, вказана заява підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від касаційної скарги на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак