Справа № 296/3911/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Степанчук О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 22 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №109 від 22 листопада 2003 року, просили залишити ОСОБА_1 прізвище - «ОСОБА_1».

Заява обґрунтована тим, що заявники у шлюбі мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Між сторонами досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей. За таких обставин, просили шлюб розірвати.

Ухвалою судді від 03.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили заяву про розірвання шлюбу задовольнити та розірвати шлюб.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановлений спосіб.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, 22 листопада 2003 року між заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб, актовий запис №109 від 22 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_3, від 22.11.2003 (а.с.8).

Від спільного подружнього життя сторони мають трьох малолітніх дітей:

- дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 від 29.04.2004 (а.с.10);

- сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_5 від 03.12.2014 (а.с.11);

- сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_6 від 11.10.2016 (а.с.12).

Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання спільних малолітніх дітей та їх утримання, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором між батьками про виховання та утримання дитини, посвідченого 26.04.2018 року приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С., зареєстровано в реєстрі за № 701 (а.с.13).

Відповідно до вказаного договору місце проживання дітей визначено з матір'ю, визначено також порядок сплати аліментів, обсяг прав та обов'язків щодо виховання дітей.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України, серія та НОМЕР_8 (а.с.4).

ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України, серія та НОМЕР_7 (а.с.6).

Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч.3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей).

Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Враховуючи докази, що містяться у матеріалах справи, з огляду на спільну заяву подружжя, договір, підписаний сторонами, обставини, викладені в заяві, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України).

З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв'язку із шлюбом змінив своє прізвище.

В такому випадку, заявнику ОСОБА_1 залишити після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в окремому провадженні судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 17, 18, 264, 265, 273, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №109 від 22 листопада 2003 року - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя О. С. Рожкова