Справа № 182/9485/18
Провадження № 2/0182/4061/2018
У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г. розглянувши позовну заяву Приватного підприємства „Сієста до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ПП „Сієста звернулось до суду із зазначеним позовом.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач оскаржує дії державної виконавчої служби щодо виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2010 року у справі №2-2265/10 та накладення арешту на все нерухоме майно підприємства. Відповідачем за заявою ПП „Сієста не знято арешт з нерухомого майна, про що повідомлено ПП „Сієста, що на думку ПП „Сієста порушує його права та суперечить засадам і завданням виконавчого провадження.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВССУ від 02.06.2016 року №5 передбачено, що „у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Як вбачається з рішення суду та виконавчого листа ПП „Сієста є боржником у виконавчому провадженні і арешт було накладено на все майно державним виконавцем, а тому для нього встановлено інший порядок вирішення питання і йому слід звернутись зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця відповідно до правил встановлених у розділі VII ЦПК України.

Відповідно до статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 статті 186 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Приватного підприємства „Сієста до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовними матеріалами.

Копію позовної заяви залишити в справі.

Розяснити позивачу про право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подання в 15-ти денний строк з дня її складення апеляційної скарги.

Ухвала складена 12.12.2018 року.

Суддя: ОСОБА_1