Провадження № 2/235/1033/18
Справа № 235/1835/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 (не з»явилися)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.04.2018 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, посилаючись на те, що 07.07.2015 року за місцем свого мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), буд. 37, помер її чоловік, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Від шлюбу з чоловіком ОСОБА_5 у неї є два сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Покійний чоловік позивача мав рідну бабусю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 22.07.1987 року.

За життя ОСОБА_6 у встановленому законом порядку набула право власності на раніше збудований житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: с. Новоекономічне Красноармійського району Донецької області, вул. Леніна буд. 37, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26.02.1981 року, виданого на підставі рішення виконкому Новоекономічної селищної ради депутатів від 08.02.1958 року (у звязку з перетворенням з сільської місцевості в селище міського типу), яке зареєстровано у Красноармійському бюро технічної інвентаризації. 27.02.1981 року, про що внесено запис до реєстрової книги за № 1294.

Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами ОСОБА_6 заповіла чоловікову позивача ОСОБА_7, що підтверджується заповітом від 20.11.1972 року, посвідченого секретарем Новоекономічної селищної ради Красноармійського району та зареєстрованого у реєстрі за № 94.

Відповідно до ст. 538 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час зазначених правовідносин, ОСОБА_5 був спадкоємцем своєї бабусі ОСОБА_6 за заповітом.

При цьому, на підставі ст. 548 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті бабусі чоловік позивача не звернувся у шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому як при наявності заповіту помилково вважав себе законним власником будинку. Але при цьому він фактично вступив у володіння спадковим майном будинком, тобто прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління та володіння майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном підтверджується домовою книгою вказаного будинку, згідно якої ОСОБА_5 після смерті бабусі продовжив проживати у вказаному будинку; будівельним паспортом та паспортом на настройку садиби на будинок № 37 по вул. Леніна с. Новоекономічне від 17.02.1988 року, актом виносу в натурі земельної ділянки індивідуального будівника від 19.02.1988 року, згідно яких ОСОБА_7 здійснював реконструкцію будинку після смерті бабусі; наявністю безпосередньо саме у нього правовстановлюючих документів на будинок та заповіту.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Оскільки є інші спадкоємці та можливий спір про право, встановлення цього факту повинно розглядатись судом у порядку позовного провадження.

Згідно Рішення Новоекономічної селищної ради від 09.09.2015 року № У1-60/5 «Про перейменування вулиць та провулків на території Новоекономічної селищної ради», вул. Леніна в селищі Новоекономічне перейменовано на вул.Торецьку.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 року № 1353-VIII «Про перейменування деяких населених пунктів», у Донецькій області Красноармійський район перейменовано на Покровський район.

Згідно звіту про експертну оцінку майна від 12.04.2018 року, проведеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_8, вартість житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: буд. № 37 по вул. Торецька у с. Новоекономічне Покровського району, складає 61 446, 13 гривень.

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно у вигляді вказаного будинку та господарських споруд та позивач, як дружина померлого, є його спадкоємцем за законом на підставі ст.1261 ЦК України в редакції від 16.01.2003 року.

Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживала на час смерті спадкодавця разом з ним за адресою: с. Новоекономічне Покровського району Донецької області, вул.. Торецька (Леніна), буд. 37, що підтверджується даними з її паспорту та довідкою селищної ради. Нотаріусом за заявою позивача була заведена спадкова справа № 315/2015 (58381028 у Спадковому реєстрі), що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 42495687 від 17.12.2015 року.

Відповідачі по справі - сини позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як інші спадкоємці за законом, у встановлений законом строк спадщину не прийняли та у теперішній час не претендують на свою частку у складі спадщини після смерті батька, підтверджують відповідними заявами свою відмову від неї на користь позивача.

12.04.2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та надала нотаріусу всі наявні у неї документи. За результатами вивчення документів 13.04.2018 року постановою державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у звязку з тим, що ОСОБА_6 на день свої смерті мешкала окремо від ОСОБА_5 (ОСОБА_7 з 06.05.1985 року по день своєї смерті перебувала в Красноармійському будинку-інтернаті для ветеранів війни та праці та відповідно була там зареєстрована). У зв'язку з неможливістю підтвердити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 шляхом вступу в управління спадковим майном та оформлення позивачем спадщини після нього іншим способом ніж як у судовому порядку, нотаріусом було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок та господарські споруди на підставі ст.ст. 328, 392 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник позивача ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги, заявлені позивачем, підтримує.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги позивача визнали в повному обсязі.

Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав:

Судом встановлено, що 07.07.2015 року за місцем свого мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна), буд. 37, помер її чоловік, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13).

Від шлюбу з чоловіком ОСОБА_5 у неї є два сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Покійний чоловік позивача мав рідну бабусю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 22.07.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16).

За життя ОСОБА_6 заповіла чоловіку позивача ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: с. Новоекономічне Красноармійського району Донецької області, вул. Леніна буд. 37, що підтверджується заповітом (а.с.23).

Після смерті бабусі чоловік позивача не звернувся у шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому як при наявності заповіту помилково вважав себе законним власником будинку. Але при цьому він фактично вступив у володіння спадковим майном будинком, тобто прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном підтверджується домовою книгою вказаного будинку (а.с.24-26), згідно якої ОСОБА_5 після смерті бабусі продовжив проживати у вказаному будинку; будівельним паспортом та паспортом на настройку садиби на будинок № 37 по вул. Леніна с. Новоекономічне від 17.02.1988 року (а.с.27), актом виносу в натурі земельної ділянки індивідуального будівника від 19.02.1988 року (а.с.28), згідно яких ОСОБА_7 здійснював реконструкцію будинку після смерті бабусі; наявністю безпосередньо саме у нього правовстановлюючих документів на будинок та заповіту.

Позивач після смерті чоловіка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживала на час смерті спадкодавця разом з ним за адресою: с. Новоекономічне Покровського району Донецької області, вул.. Торецька (Леніна), буд. 37, що підтверджується даними з її паспорту (а.с.7-8) та довідкою селищної ради (а.с.17). Нотаріусом за заявою позивача була заведена спадкова справа № 315/2015 (58381028 у Спадковому реєстрі), що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 42495687 від 17.12.2015 року (а.с.42).

Відповідачі по справі - сини позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як інші спадкоємці за законом, у встановлений законом строк спадщину не прийняли та у теперішній час не претендують на свою частку у складі спадщини після смерті батька, підтверджують відповідними заявами свою відмову від неї на користь позивача.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори (а.с.43) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у звязку з тим, що ОСОБА_6 на день свої смерті мешкала окремо від ОСОБА_5 (ОСОБА_7 з 06.05.1985 року по день своєї смерті перебувала в Красноармійському будинку-інтернаті для ветеранів війни та праці та відповідно була там зареєстрована).

Позивач просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняв спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, яка померла 22.07.1987 року та визнати за нею, у порядку спадкування право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, селище Новоекономічне, вулиця Торецька, будинок № 37.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Крім того, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1216-1265 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1296 та 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, та зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до розяснень п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

На підставі ст.ст. 538, 548, 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.ст. 3, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України від 16.01.2003 року, статтями 4-5, 175-177, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняв спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, яка померла 22.07.1987 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, у порядку спадкування право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, селище Новоекономічне, вулиця Торецька, будинок № 37.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: Донецька область, Покровський р-н, с.Новоекономічне, вул.. Торецька, 37.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: Донецька область, Покровський р-н, с.Новоекономічне, вул.. Зелена, 67.

Відповідач: ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце реєстрації: Донецька область, Покровський р-н, с.Новоекономічне, вул.. Торецька, 37.

Рішення суду є правовстановлюючим документом та підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 04 червня 2018 року.

Суддя О.Є.Філь