ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/351/18
Номер провадження 2/292/147/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

01 червня 2018 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Рябенької Т.С.,

секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні у смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров"я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що 11 січня 2017 року близько 13 години 30 хвилин останній, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Ярмарковій в м.Біла Церква Київської області, не врахував дорожньої обстановки та, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на неї, в результаті чого вона отримала незначні тілесні ушкодження та їй було завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.3 б та 10.9 Правил дорожнього руху України і спричинив ушкодження її здоров"я. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. У зв"язку з отриманням тілесних ушкоджень вона була доставлена до травматологічного пункту Білоцерківської міської лікарні №2, де їй було поставлено діагноз - пошкодження зв"язок лівого колінного суглобу та зроблено гіпсову іммобілізацію. Протягом двох тижнів вона лікувалася по місцю проживання свого брата в м.Біла Церква. По приїзду до місця свого проживання вона в період з 31.01.2017 року по 14.03.2017 року проходила лікування в хірургічному відділенні Пулинської районної лікарні Житомирської області з діагнозом - пошкодження зв"язково-капсульного апарату лівого колінного суглобу. Впродовж всього часу перебування у лікарні та проходження реабілітації їй доводилось купувати ліки, медичні препарати та обладнання, у зв"язку з чим нею понесені витрати на загальну суму 5477,42 грн. Таким чином, внаслідок ДТП ОСОБА_2 спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 5477, 42 грн., яка складається із затрат, понесених на лікування та реабілітацію, поїздки до лікувальних закладів. Крім того, відповідачем їй завдана також моральна шкода, яка полягає в погіршенні стану здоров"я, перенесенні фізичного болю та моральних страждань, порушенні сну, вимушених змінах у її життєвих відносинах, позбавленні можливості вести активний спосіб життя. В результаті отриманих травм та їх наслідків вона змушена поміняти та відмовитися від своїх планів, що спричинило дратівливість, пригнічений стан, депресію, зневірення у власних силах, необхідності докладати значних зусиль та часу для відновлення попереднього стану здоров"я, тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі 5477,42 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн. В судове засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 не з"явилися, подали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та просив суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5477,42 грн. відмовити повністю, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволити частково, стягнувши з нього на користь позивачки моральну шкоду в сумі 1000 грн. Свій відзив мотивує тим, що позивачкою не надано документального підтвердження та будь-яких доказів її лікування на протязі двох тижнів в м.Біла Церква, тому просить суд не брати дану обставину до уваги. Також просить визнати неналежними доказами та не враховувати подані позивачкою документи, а саме: копію консультаційного висновку спеціаліста з обласної клінічної лікарні ім.О.Ф.Гербачевського Житомирської обласної ради від 19.06.2017 року, копію висновку УЗД від 19.06.2017 року, копію довідки з клініки судинної хірургії Національного військово-медичного центру "ГВКГ" від 17.10.2017 року, копію виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 02.04.2018 року, в яких зазначений діагноз, який абсолютно не відноситься до тілесних ушкоджень, отриманих позивачкою під час ДТП. Крім того, вважає, що не підлягають відшкодуванню витрати на реабілітацію позивачки та транспортні витрати, оскільки в копіях чеків, які можливо прочитати, не зазначено хто саме купував вказані ліки, відсутні будь-які рекомендації та рецепти лікарів про придбання вказаних ліків. Також в деяких товарних чеках зазначені товари, які не відносяться до лікарських препаратів, а також вказані дати, коли позивачка вже закінчила проходити стаціонарне лікування в Пулинській ЦРЛ. Тому вважає, що вказані витрати не підлягають відшкодуванню, так як вони надумані, ґрунтуються лише на припущеннях і нічим не підтверджені.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди визнає частково, а саме в сумі 1000 грн., оскільки оцінений позивачкою розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн. не відповідає засадам розумності, характеру та обсягу страждань, не підтверджений належними та допустимими доказами.

01.06.2018 року позивачка подала суду письмову заяву про те, що відповідь на відзив на позовну заяву подавати не буде. Позовну заяву підтримує, просить задоволити та прийняти рішення по даній справі.

Дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди (п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є, зокрема: витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено і підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №87408 від 24.01.2017 року, що 11 січня 2017 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Ярмарковій в м.Біла Церква Київської області, не врахував дорожню обстановку, рухаючись заднім ходом допустив наїзд на гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка отримала незначні тілесні ушкодження, чим порушив п.п.2.3 б та 10.9 Правил дорожнього руху України (а.с.20).

Згідно висновку інспектора Білоцерківського ВП Шабатина В.О. про результати розгляду інформації від 25.01.2017 року 11 січня 2017 року до Білоцерківського ВП надійшло повідомлення про те, що надавалась медична допомога ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, діагноз: закрита травма лівого колінного суглобу (а.с.16). Виїздом на місце пригоди було встановлено, що 11.01.2017 року близько 13.30 год. в м.Біла Церква, по вул.Ярмарковій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Део Ланос", н.з. 055-1313 КМ, не врахував дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом допустив наїзд на ОСОБА_1, яка отримала незначні тілесні ушкодження. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.22).

Таким чином, вина ОСОБА_2 доведена належними доказами і в силу ч.6 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно довідки Білоцерківської міської лікарні №2 ОСОБА_1 11.01.2017 року звернулася до травматологічного пункту після травмування автомобілем. В ході огляду у останньої виявлено пошкодження зв"язок лівого суглоба (а.с.17). Як вбачається з довідок КУ "Центральна районна лікарня Пулинської районної ради" від 20.02.2017 року та 23.02.2017 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні даної лікарні з 31.01.2017 року з діагнозом: Пошкодження зв"язково-капсульного апарату лівого колінного суглобу (а.с.18).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №303 від 14.03.2017 року остання в період з 31.01.2017 року по 14.03.2017 року проходила стаціонарне лікування в хірургічному відділенні Пулинської ЦРЛ з діагнозом: Пошкодження зв"язково-капсульного апарату лівого колінного суглобу (а.с.5-6).

Відповідно до висновку ультразвукового дослідження від 15.02.2017 року у ОСОБА_1 виявлено ознакисиновіїта, часткового пошкодження внутрішньої бокової зв"язки (а.с.23).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 02.04.2018 року остання проходила лікування в КУ "ЦРЛ Пулинської райради" з діагнозом: Пошкодження зв"язок лівого колінного суглобу з 31.01.2017 року по 14.03.2017 року (а.с.25).

Таким чином, суд вважає, що позивачкою належними доказами доведено, що внаслідок ДТП з вини водія ОСОБА_2 їй були завдані тілесні ушкодження, в зв`язку з чим вона проходила лікування і в цей період здійснювала витрати на медичні послуги та придбання лікарських засобів.

У зв"язку з вищевикладеним між сторонами виникли недоговірні зобов`язальні правовідносини, в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню норми глав 67, 82 ЦК України.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

За загальним правилом відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, проводиться особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, ордени тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст.1178 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що під час проходження лікування позивачкою було витрачено власні кошти на ліки та необхідне медичне обладнання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування позивачка надала оригінали чеків, квитанцій на придбання лікарських засобів і оплату медичних послуг.

Разом з тим, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 1120,52 грн., оскільки ці витрати доведені відповідними квитанціями, здійснювалися саме в період лікування ОСОБА_1 з моменту ДТП 11.01.2017 року по 14.03.2017 року та дані лікарські засоби були призначені лікарями.

Решту квитанцій на придбання в мережах аптек різних лікарських препаратів суд не може прийняти до уваги як належний доказ, оскільки жодного медичного висновку із призначенням саме таких препаратів, які зазначені в квитанціях, для лікування понесених травм, позивачка ОСОБА_1 не надала, причинно-наслідкового зв"язку між їх придбанням та тілесними ушкодженнями, отриманими позивачкою в результаті ДТП, що сталася з вини відповідача, ОСОБА_1 не доведено та судом в ході розгляду справи не встановлено. Чеки на придбання бензину датовані тими датами, в період яких позивачка перебувала на стаціонарному лікування і нікуди не виїжджала, тому також не підлягають задоволенню.

Крім того, суд визнає неналежним доказом та не бере до уваги консультаційний висновок спеціаліста обласної клінічної лікарні ім.О.Ф.Гербачевського Житомирської обласної ради від 19.06.2017 року (а.с.19), висновок ультразвукового дослідження від 19.06.2017 року (а.с.21), довідку клініки судинної хірургії Національного військово-медичного центру "ГВКГ" від 17.10.2017 року (а.с.24), оскільки вказані в них діагнози не мають причинно-наслідкового зв"язку з отриманою позивачкою в результаті ДТП травмою.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України визначено, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, в тому числі порушення нормальних життєвих звязків, порушення з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 позивачці була завдана моральна шкода, яка полягала у порушенні нормальних життєвих звязків та стосунків, у душевних хвилюваннях та стражданнях, перенесеному болі, що пов'язаний з отриманою травмою, тривалим перебуванням на лікуванні тощо.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивачки з приводу протиправних винних дій відповідача, та виходячи з принципу об'єктивності, засад розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що сума 2000 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачці моральну шкоду.

Керуючись, ст. ст. 9-13, 81, 200, 206, 258-259, 263-265, ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 1166-1167, 1187, 1188, 1195 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров"я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 матеріальну шкоду в сумі 1120 (одна тисяча двадцять) грн. 52 (п"ятдесят дві) коп. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн., а всього 3120 (три тисячі сто двадцять) грн. 52 (п"ятдесят дві) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С.Рябенька