АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1930/18 Справа № 183/4056/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областіз позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобовязання, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати у зв'язку з простроченням оплати наданих послуг та за невиконання грошового зобов'язання відповідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №183/1276/16, у розмірі 13234,88 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 червня 2016 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/1276/16 від 21 червня 2016 року, а також ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду № 22-ц/774/6087/16 від 25 серпня 2016 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто борг за договором позики у розмірі 72817,55 гривень. Вищезазначене судове рішення повністю не виконано, а тому позивач вважає, що є достатньо правових підстав вимагати у відповідача стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з простроченням сплати наданих послуг відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 25 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 індекс інфляції за період прострочення виконання зобов`язання з 25 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року включно у розмірі 10553,66 грн., 3% річних від простроченої суми виконання грошового зобов`язання за період 25 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року включно у розмірі 1972,00 грн., витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн., а всього 13165 (тринадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 66 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року виправлено описку в абзаці 2 резолютивної частини рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобовязання, вказавши вірну дату народження ОСОБА_2 16 липня 1957 року, замість помилково вказаної 20 березня 1962 року (а.с.58-59).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/1276/16 від 21 червня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року - 29 грудня 2012 року ОСОБА_3 передав в борг ОСОБА_2 2500 доларів США, про що свідчить власноруч написана відповідачем розписка. Строк повернення грошей був обговорений та вказаний в розписці до 29 березня 2013 року.

Рішенням суду стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 66 293 гривні 59 коп. еквівалентних 2 500 доларам США основного боргу, 5 802 гривні 99 коп. 3 % річних, 720 гривень 97 коп. у відшкодування судового збору, а разом 72 817 гривень 55 коп. Рішення набрало законної сили 25 серпня 2016 року.

Доказів виконання судового рішення, повернення грошових коштів за договором позики не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобовязання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується довадами апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не виконано своїх зобовязань за договором позики від 29 грудня 2012 року. Внаслідок чого у позивача, як кредитора, виникає право вимоги до боржника стягнення індексу інфляції та 3% річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України.

За розрахунками наданими позивачем, сума індексу інфляції, яка нарахована на несплачений відповідачем борг за період з 25 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року становить - 11068,28 грн., а три проценти річних становлять - 2166,60 грн. Як встановлено судом першої інстанції, позивачем здійснено нарахування на суму заборгованості в розмірі - 72 817,55 грн. Однак, основне зобов`язання, яке залишається не виконаним за договором позики на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області становить 66 293,59 грн., а 5 802,99 грн. є сумою 3 % річних та 720,97 грн. судового збору, щодо яких не можуть бути застосовані положення ч.2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума 3% річних нарахованих на суму основного зобов`язання 66 293,59 грн. за період з 25 серпня 2016 року по 22 серпня 2017 року становить 1 972,00 грн., а сума індексу інфляції, нарахованої на цю ж суму та за цей же період складає 10 553,66 грн.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправомірно не зупинив провадження по даній справі у звязку з тим, що цивільна справа № 183/1276/16 за матеріалами якої постановлено рішення в справі № 183/4056/17 знаходиться на розгляді Верхового суду України, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Згідно правового висновку у справі за № 6-1957цс16, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України (у редакції на час постановлення рішення), за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України (у редакції на час постановлення рішення) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення трьох процентів річних від суми боргу за договором позики, заборгованість за яким стягнуто на підставі судового рішення, та індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобовязання.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсним договору вказаної позики.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник у своїй заві про зупинення провадження у справі, згідно пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним договору позики виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, та можливості застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки позивачем предявлено позов саме з таких підстав.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд би порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Також, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Верховного суду від 17 січня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року, ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

19 грудня 2016 року відмовити, заяву залишено без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 212 214 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_4