ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/726/17 Номер провадження 22-ц/814/62/18Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Центрально-Міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року у складі судді Глущенко Н.М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Лохвицька міська рада Полтавської області про виділ в натурі часток з майна, що знаходяться у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на неможливість вирішення питання захисту його цивільних прав в позасудовому порядку, просив суд виділити йому в натурі в рахунок 50/100 часток частину нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, з окремим входом; припинити право спільної часткової власності між ним та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 з іншого боку на дану нежитлову будівлю та визнати за ним право власності на цілий окремий об'єкт нерухомості за вказаною адресою (літ. А-1), що складає: сходи в підвал «І-І» пл.6,7 кв. м., котельня «1-2» пл. 35,0 кв.м., сходи в підвал «1-4» пл. 6,7 кв.м., фойє «3-1» пл. 25,3 кв.м., кладова «3-9» пл. 3,6 кв.м., коридор «3-10» пл. 19,6 кв.м., щитова «3-11» пл. 4,0 кв.м., коридор «3-12» пл. 12,6 кв.м., мийка «3-13» пл. 13,1 кв.м., кухня «3-14» пл. 61,1 кв.м, кладова «3-15» пл. 3,8 кв.м., кладова «3-16» пл. 4,1 кв.м., коридор «3-17» пл. 7,4 кв.м., склад «3-18» пл. 9,0 кв.м., склад «3-19» пл. 11,5 кв.м., склад «3-20» пл. 8,7 кв.м., щитова «3-21» пл. 6,1 кв.м., коридор «3-22» пл. 4,9 кв.м., цех «3-23» пл. 11,5 кв.м., кондитерський цех «3-24» пл. 23,1 кв.м., кухня 23-25» пл. 11,0 кв.м., склад «3-26» пл. 5,6 кв.м., зал «3-27» пл. 78,3 кв.м., холодильник «5-1» пл. 9,4 кв.м., загальною площею 382,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 01.04.2016 року, посвідченого нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого реєстрі за № 632, він набув право власності на 50/100 частин нежитлової будівлі загальною площею 763,5 кв.м., з допоміжними побудовами, склад № 2 «Б», склад № 1 «В», вбиральня «Г», погріб «Д», що розташовані в АДРЕСА_1.

Співвласниками інших частин нежитлової будівлі є відповідач ОСОБА_4, якому належить 11/100 часток цієї будівлі та відповідач ОСОБА_2, якому належить 9/25 часток будівлі.

Позивач має намір виділити свою частку в натурі, яка має окремий самостійний вхід та повністю відокремлена від частин співвласників, а тому її виділ в натурі можливий.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі в рахунок 50/100 часток частину нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1

Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_3 з одного боку та з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 з іншого боку, на нежитлову будівлю за адресою : АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на цілий окремий об'єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (А-1) що складає: сходи в підвал «І-І» пл.6,7 кв.м, котельня «1-2» пл.35,0 кв.м., сходи в підвал «1-4» пл.6,7 кв.м, фойє «3-1» пл.25,3 кв.м, кладова «3-9» пл.3,6 кв.м, коридор «3-10» пл.19,6 кв.м, щитова «3-11», пл.4,1 кв.м, коридор «3-12» пл.12,6 кв.м., мийка «3-13» пл.13-1 кв.м., кухня «3-14» пл.61,1 кв.м, кладова «3-15» пл.3,8 кв.м, кладова «3-16» пл.4,1 кв.м, коридор «3-17» пл.7,4 кв.м, склад «3-18» пл.9,0 кв.м, склад «3-19» пл.11,5 кв.м, склад «3-20» пл.8,7 кв.м, щитова «3-21» пл.6,1 кв.м, коридор «3-22» пл.4,9 кв.м, цех «3-23» пл.11,5 кв.м, кондитерський цех «3-24» пл.23,1 кв.м, кухня «3-25» пл.11,0 кв.м, склад «3-26» пл.5,6 кв.м, зал «3-27» пл.78,3 кв.м, холодильних «5-1» площею 9,4 кв.м, загальною площею 382,2 кв.м.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1847,34 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виділення спірного майна в натурі позивачу є технічно можливим, не суперечить закону та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх фактичних обставин справи, не дослідження та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55 встановив можливість виділу в натурі майна без відповідного висновку експерта.

Крім того вказує, що позивачем не доведено належними доказами факту звернення до інших співвласників з пропозицією укладення договору про виділ нерухомого майна в натурі в добровільному порядку, а також в чому саме полягає порушення його прав іншими співвласниками щодо користування спільним майном.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4, погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом пункту 2 частини першої статті 374, пунктів 3, 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідні частині нове рішення або змінити рішення, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору дарування частини нежитлової будівлі, посвідченого нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори Жук Т.П. 01 квітня 2016 року, ОСОБА_3 набув право власності на 50/100 частин нежитлової будівлі площею 763,5 кв.м., з допоміжними побудовами за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., належить на праві власності 9/25 часток нежилих приміщень (столової) загальна площа яких становить 293,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому розташовані у основній будівлі загальною площею 805,9 кв.м., яка зазначена на плані літер «А1», склад «Б», склад «В», вбиральня «Г», погріб «Д».

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою 31 липня 2003 року, відповідачу ОСОБА_4 належить 11/100 часток спірної будівлі.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями статтей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині 1 статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власникам, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них», яка була чинною на час ухвалення судом рішення.

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

За правилами частини 2 статті 77, частини 2 статті 78 ЦПК України предметом доказування у цивільній справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК).

Згідно положень статей 102-106 ЦПК України обставини, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, мають бути підтверджені висновком експерта.

При цьому обов'язок подати до суду висновок експерта покладається на учасника справи, який доводить відповідні обставини, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності цивільного судочинства (статті 12, 13, 81 ЦПК).

Натомість суд першої інстанції вказаних вимог закону не урахував та дійшов висновку про технічну можливість виділу в натурі 50/100 частин ОСОБА_3 зі спільного майна на підставі неналежних та недопустимих доказів, взявши до уваги лише фактичне використання спірного майна позивачем та документи технічної інвентаризації, які висновку щодо технічної можливості поділу та виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна не містять.

При цьому суд виділив позивачеві частину приміщень, які згідно правовстановлюючих документів знаходяться у спільному користуванні співвласників, не вирішивши питання можливості їх реального поділу.

Крім того, суд не звернув увагу, що частки сторін у праві спільної часткової власності на спірне нерухоме майно не складають одне ціле та визначаються виходячи із загальної площі будівлі, яка у правовстановлюючих документах є різною, що викликає обґрунтований сумнів щодо відповідності виділеного майна ідеальній частці позивача.

За вказаних обставин оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, суперечить нормам матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки належних та допустимих доказів, що дають підстави для висновку про можливість виділу в натурі його частки зі спільного майна позивачем по справі не надано та відповідних обставин суду не доведено.

Понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4691,01 грн. (т. 2 а.с. 132, 146) за правилами частини 1 статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Лохвицька міська рада Полтавської області про виділ в натурі часток з майна, що знаходяться у спільній частковій власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4691 грн. 01 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна