Справа № 603/271/18
Провадження №2/603/173/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 14.04.2017 року, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.Шевченка, 111, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була мати позивача - ОСОБА_3 Крім неї у вказаному будинку проживали: позивач ОСОБА_1, чоловік позивача - ОСОБА_4, діти позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкуванню підлягає будинок який відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_3 померла 14.04.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №219236, виданим 18.04.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №04.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул.Шевченка, 111, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області.

Судом встановлено, що обєктом спадкування в даній справі є житловий будинок з надвірними будівлями, який станом на 01.01.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується копією погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради за 1986-1989 р.р., 1991-1995 р.р., а також свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 29.11.1988 року, згідно яких, головою домогосподарства є ОСОБА_3, з якою проживали: ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_7 зять, ОСОБА_5 внучка, ОСОБА_6 внучка.

Зазначене підтверджується довідкою №144 від 19.04.2018 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району.

Так, згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно заповіту від 07.02.2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповіла позивачу ОСОБА_1.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно довідки №144 від 19.04.2018 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, на час смерті ОСОБА_3, яка померла 14.04.2017 року, з нею проживали: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

З метою оформлення спадкових прав, позивач ОСОБА_1 зверталась до нотаріальної контори, проте, як вбачається із повідомлення нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №74/01-16 від 06.02.2018 року, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями а також даний житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір, свідоцтво про право на спадщину оформити неможливо.

На день розгляду справи свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в с.Григорів, вул.Леніна 111 (Шевченка), загублено, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя» №7 (7239).

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Спадкоємеці за законом ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10 відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подали до суду заяви, засвідчені секретарем Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, зокрема, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви свідчать про те, що спадкоємцям відомо про заявлені вимоги ОСОБА_3, проти яких вони не заперечуюють.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Враховуючи наведені обставини справи, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5-7, 12, 200, 265, 268 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1268, 1276 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (с.Григорів Монастириський район Тернопільська область) до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району (с.Григорів Монастириський район Тернопільська область) про визнання права власності про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 квітня 2017 року, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.Шевченка, 111, с.Григорів Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 32,6 кв. м., Стодола «Б», Стайня «В», Огорожа №1, Ворота №2, Замощення №3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_11