25.05.2018 Провадження по справі № 2/380/153/18
Справа № 380/219/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лісовенка П.І.

з участю секретаря Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.10.2011 року в розмірі 117000 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00грн., вказуючи, що відповідач добровільно не виконує договірні зобовязання по кредитному договору.

В судове засідання представник позивача ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 не прибула, надала до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву (а.с.103-107).

02.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслали до суду відповідь на відзив. (а.с.86-102).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2011 року ОСОБА_1 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк». (а.с.13).

Із даної ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Із позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_1, підписав заяву №б/н від 05.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 100000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.10.2011 року, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1, станом на 31.05.2015 року та станом 21.11. 2017 року вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 180200,82 грн., яка складається із: 97177,97грн. тіло кредиту; 62336,32грн. нараховано процентів за користування кредитом; 20686,53грн. нараховано пені. (а.с.6-11).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

На обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку становить укладений Договір про надання банківських послуг та сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Доданий позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису відповідача. Доказів, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, не надано суду.

В правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту, розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, тому, вимоги банку про стягнення зазначених складових заборгованості є безпідставними.

Крім того, в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», картрахунок вказаний 830129 від 06.10.2011 року. (а.с.12).

Представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до відповіді на відзив надано виписки по рахунках ОСОБА_1, в яких вказано сім рахунків, два номери основних карток. (а.с.95-101).

Однак, вказана виписка не може бути належним доказом, оскільки, з неї неможливо встановити, яка саме з вказаних карток, номер рахунку, були видані на підставі Анкети-заяви, підписаної відповідачем.

Із пояснень відповідача вбачається, що дійсно в нього є рахунки, відкриті у ПриватБанку, якими він користується, однак, такого карткового рахунку 830129, який зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, не має, що підтверджується випискою за картками з офіційного сайту Приват24, яку додав до відзиву на позовну заяву.

Отже, позивачем не надано належних доказів, а судом не встановлено, що вказана заборгованість виникла саме по кредитному договору №б/н від 05.10.2011 року та картковому рахунку 830129.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, позивач належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надав.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, матеріалів справи, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що позивачем не доведено і належними доказами не підтверджено порушення відповідачем договірних зобовязань за кредитним договором №б/н від 05.10.2011 року, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.10.2011 року в розмірі 117000 грн. відсутні, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 76,81,82,141, 264-268,354 ЦПК України, ст. ст. 626,628,634,638,639,1054 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.10.2011 року, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення: 01.06.2018 року.

Суддя: П.І.Лісовенко