Справа № 639/3582/18
Провадження № 2/639/1591/18
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В. за участю секретаря Пивоварової Т.В.,

найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/3582/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

09 липня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась ОСОБА_1 та просила ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою м. Харків, вул. Дмитрівська, б. 19/2, кв.5.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником 21/100 частини квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі з 2010 року зареєстрована її донька ОСОБА_2, відповідач по справі. З 2011 року відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, оскільки поїхала до Таджикістану та залишилася постійно там проживати. Реєстрація відповідача за спірною адресою є формальною.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року було задоволено клопотання позивача про допит в судовому засіданні свідків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину не явки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником 21/100 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування від 21.06.2003 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 1825. Що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2005 року № 7014856. (а.с. 9, 10)

Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач хоча і зареєстрована у спірній квартирі, однак з 2011 року в ній не проживає, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер. Місце проживання відповідача не відоме.

Дані ствердження позивача обєктивно підтверджуються заявою сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якій зафіксовано, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає в період з 2011 року та по теперішній час. ( а.с. 4)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 пояснили, що вони є сусідами позивача. Відповідача за спірною адресою вони не бачили з 2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У звязку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власником будинку не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню.

На підставі вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 405 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Миколаївським РВ УМВС України в Миколаївській області 03.09.1998 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складено 12.12.2018 року.

Суддя В. В. Труханович