Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 522/6201/17

провадження № 61-40587 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «АВС-БІЛД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на постанову апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року ОСОБА_3звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-БІЛД» (далі - ТОВ «АВС-БІЛД») про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 07 квітня 2016 року між ним та ТОВ «АВС-БІЛД» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого він придбав майнові права на об'єкт нерухомості, що розташований у об'єкті капітального будівництва та має такі характеристики: АДРЕСА_1, вартістю 601 322 грн 24 коп., що еквівалентно 23 039 доларам США., яка сплачується ним частинами. Термін введення до експлуатації об'єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року.

07 квітня 2016 року він на виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу майнових прав сплатив відповідачу 261 тис. грн, у тому числі, податок на додану вартість у розмірі 43 500 грн.

Проте відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконав, оскільки об'єкт капітального будівництва не збудовано, не введено до експлуатації у строк, передбачений договором, квартиру йому не передано, чим порушено його права та завдано збитки.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просив суд стягнути з ТОВ «АВС-БІЛД» на його користь суму попередньої оплати за договором купівлі-продажу майнових прав від 07 квітня 2016 року у розмірі 261 тис. грн, пеню у розмірі 477 630 грн, інфляційні втрати 5 507 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 1 415 грн 84 коп., збитки у розмірі 30 тис. грн, а всього - 775 562 грн 94 коп.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року у складі судді Бойчука А. Ю. позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ТОВ «АВС-БІЛД» на користь ОСОБА_3суму попередньої оплати за договором купівлі-продажу майнових прав від 07 квітня 2016 року у розмірі 261 тис. грн, пеню у розмірі 477 630 грн, інфляційні нарахування у розмірі 5 507 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 1 415 грн 84 коп., збитки у розмірі 30 тис. грн, а всього - 775 562 грн 94 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «АВС-БІЛД» про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2017 року відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання за спірним договором купівлі-продажу майнових прав належним чином не виконав, а саме у строк, передбачений цим договором, не передав об'єкт нерухомості позивачу, чим порушив права останнього. Отже, з ТОВ «АВС-БІЛД» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачена ним сума попередньої оплати за вказаним договором разом зі штрафними санкціями та збитками, які позивачу були завдані відповідачем невиконанням своїх зобов'язань з урахуванням вимог статті 625 ЦК України і частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Постановою апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року апеляційна скарга ТОВ «АВС-БІЛД» задоволена, заочне рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірним договором купівлі-продажу майнових прав термін, в який відповідач зобов'язався передати позивачу, як покупцю, об'єкт нерухомості, договором не встановлено. Оскільки умовами цього договору було передбачено обов'язок відповідача повідомити ОСОБА_3 про необхідність прийняти об'єкта нерухомості лише після отримання (реєстрації) продавцем декларації на об'єкт капітального будівництва, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. У пункті 2.5. спірного договору міститься лише запланований термін введення до експлуатації об'єкта капітального будівництва, який є орієнтовним терміном, залежним від фактичних обставин будівництва та може збільшуватися чи зменшуватися. Отже, безпідставними є доводи позивача про пропуск відповідачем встановленого договором строку передачі йому об'єкта нерухомості. Посилання ОСОБА_3 на те, що договір купівлі-продажу майнових прав було розірвано відповідно до його заяви та угоди про розірвання договору безпідставні, оскільки відсутні докази отримання відповідачем вказаної заяви і проекту угоди, також відсутні докази підписання відповідачем цих документів. Позивачем вимога про розірвання спірного договору не заявлялась, що виключає можливість повернення йому сплачених за договором коштів у розмірі 261 тис. грн. Крім того, позивач сплатив відповідачу лише частково суму за об'єкт нерухомості, тобто він не набув майнові права на об'єкт за спірним договором, тому взагалі немає права вимагати від відповідача виконання зобов'язання. ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів щодо завдання йому збитків. Також суд зазначив, що районний суд безпідставно застосував частину п'яту статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнув пеню у розмірі 477 630 грн, оскільки на ці правовідносини Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4. - просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач згідно з договором купівлі-продажу майнових прав мав ввести об'єкт нерухомості до експлуатації до кінця 2016 року і після цього протягом 10 календарних днів передати за актами приймання-передачі йому цей об'єкт. Проте відповідачем було порушено взяті на себе зобов'язання, станом на липень 2018 року об'єкт нерухомості до експлуатації не введено, а майнові права на нього не передано позивачу. Укладений між сторонами договір купівлі-продажу майнових прав розірвано, оскільки позивачем на адресу відповідача було направлено заяву про розірвання договору та угоду про його розірвання, унаслідок чого у нього виникло право на повернення попередньо сплачених 261 тис. грн на користь відповідача.

Позивач не сплатив 100 % вартості майнових прав по об'єкту нерухомості, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання, не здав об'єкт до експлуатації у встановлений строк, відсутні передумови здачі його, тому позивач не вважав за можливе доплачувати суму, а згідно вимог цивільного законодавства односторонньо розірвав договір.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 07 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «АВС-БІЛД» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого ОСОБА_3 придбав майнові права на об'єкт нерухомості, що розташований в об'єкті капітального будівництва та має такі характеристики: АДРЕСА_1, вартістю 601 322 грн 24 коп., що еквівалентно 23 039 доларам США., яка сплачується ним частинами.

Пунктом 2.5 договору встановлено запланований термін введення до експлуатації об'єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року.

07 квітня 2016 року ОСОБА_3 на виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу майнових прав сплатив ТОВ «АВС-БІЛД» 261 тис. грн, у тому числі, податок на додану вартість у розмірі 43 500 грн., еквівалент 10 тис. доларів США, що становить близько 43,5 % від загальної вартості договору та підтверджується квитанцією товариства.

У статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У пункті 5.3.2. договорукупівлі-продажу майнових прав сторони передбачили, що покупець має право до запланованої дати введення об'єкту капітального будівництва до експлуатації, за умови отримання письмової згоди продавця та сплати винагороди продавцеві, відмовитися від цього договору шляхом дострокового розірвання.

Відповідно до пункту 8.7. договорукупівлі-продажу майнових прав розірвання цього договору з ініціативи покупця оформлюється шляхом підписання угоди про його розірвання.

Згідно з пунктом 6.1. договору у випадку його розірвання з ініціативи покупця на умовах, викладених у цьому договорі, продавець протягом 30 банківських днів після реалізації майнових прав, що є предметом цього договору на користь третьої особи, повертає сплачені покупцем кошти у гривні без індексації, з утриманням винагороди продавця у розмірі, зазначеному в цьому розділі.

За змістом пункту 6.7. договору для отримання коштів, зазначених у пункті 6.1. цього договору, покупець письмово повідомляє продавця про реквізити свого банківського рахунку або надає інші дані (реквізити), що дозволяють продавцю перерахувати покупцю кошти в безготівковій формі.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що посилання позивача на те, що спірний договір купівлі-продажу майнових прав було розірвано згідно з його заявою та угодою про розірвання договору безпідставні, так як відсутні докази отримання відповідачем вказаної заяви і проекту угоди. Крім того, відсутні докази підписання відповідачем цих документів, а, отже, вищевказані обставини свідчать про те, що розірвання договору купівлі-продажу майнових прав між сторонами не відбулось.

У пункті 3.1. договорукупівлі-продажу майнових прав передбачено, що факт передачі майнових прав покупцю на об'єкт нерухомості за цим договором має підтверджуватись довідкою про оплату 100 % майнових прав. Довідка підписується продавцем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100 % оплати вартості майнових прав, що зазначена у пункті 4.2. цього Договору.

Згідно з пунктом 4.2. договору орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 601 322 грн 24 коп.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що позивач сплатив відповідачу лише частково суму за об'єкт нерухомості, а саме 261 тис. грн, а пунктом 5.2.3. договору передбачено, що продавець зобов'язаний після здійснення покупцем оплати 100 % майнових прав на об'єкт нерухомості направити покупцю повідомлення про необхідність з'явитися та отримати довідку про оплату 100 % майнових прав. Тобто, оскільки позивач не здійснив повну оплати майнових прав, тому у відповідача обов'язок передати йому об'єкт нерухомості не виник, а позивач не набув права вимоги від відповідача виконання такого обов'язку.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що районний суд безпідставно послався на положення статей 901, 903 ЦК України, які регулюють правовідносини за договором про надання послуг, оскільки між сторонами був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, відносини за яким регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж, визначеними ЦК України.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 30 тис. грн, які ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він був змушений орендувати квартиру та платити орендну плату за відповідний період, безпідставні, так як належними та допустимими доказами не підтверджені, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем було порушено взяті на себе зобов'язання, станом на липень 2018 року об'єкт нерухомості до експлуатації не здано, а майнові права на нього не передано позивачу, безпідставні, оскільки позивачем не підтверджено факт отримання (реєстрації) відповідачем декларації на об'єкт капітального будівництва, що свідчило б про відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, та саме з цього моменту відповідач зобов'язаний передати ОСОБА_3 об'єкт нерухомості.

Посилання касаційної скарги на те, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу майнових прав розірвано безпідставні та належними доказами не підтверджені, а факт направлення позивачем на адресу відповідача заяви про розірвання договору та угоду про його розірвання, не свідчить про підписання цих документів відповідачем і згоду останнього з ними.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не сплатив 100 % вартості майнових прав по об'єкту нерухомості, підтверджують факт того, що у відповідача не виникло перед ОСОБА_3 обов'язку по передачі йому об'єкта нерухомості.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходить поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовує.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк