АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/5157/16-ц

Провадження № 22-ц/787/737/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: С.В.Хилевич, С.С. Шимків

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю представників: адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_7, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2016 року ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи" внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги, набувши статус нового кредитора та іпотекодержателя та в зв'язку з невиконанням умов цих договорів, звернулися до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру №32 в будинку №27, за адресою : м. Рівне, вул. Відінська на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1701/1007/71-038 від 09.10.2007, яка станом на 28.01.2016 складає 2 370 646,61 грн., а саме : за кредитом 1363299,90 грн.; по відсотках 1007346,71 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Зазначає, що всупереч закону та умовам іпотечного договору предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був відчужений ОСОБА_8 та згідно інформаційної довідки квартира №32 в будинку №27 за адресою м. Рівне, вул. Відінська належить на праві приватної власності відповідачу в справі ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.10.2015 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за реєстровим номером 1492.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи" задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру № 32 у будинку № 27 за адресою місто Рівне, вулиця Відінська, на користь ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/71-038 від 09 жовтня 2007 року, яка станом на 28 січня 2016 року становить 2370646,61 грн. і складається із заборгованості за кредитом у сумі 1363299,90 грн. та заборгованості по відсотках у сумі 1007346,71 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_7вважає таке рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи.

У зв'язку з тим, що предметом спору є звернення стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що оспорюється, вважає, що суд першої інстанції був зобов'язаний зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, а саме про визнання договору іпотеки недійсним, однак Рівненським міським судом цього в порушення вимог ЦПК України не зроблено.

Вважає, що з метою підтвердження реальності переходу прав вимоги, новий кредитор повинен був надати оригінали кредитного договору та договору іпотеки, докази отримання позичальником коштів, що надавалися у кредит, документи, що підтверджують проведення розрахунків. Також на вимогу новий кредитор (ТОВ «Кредитні ініціативи») повинен надати докази переходу до нього прав вимоги, а саме документи, які засвідчують права, що передаються, а не копії. Оскільки позивачем цього не було зроблено, відповідно у відповідача відсутній обов'язок виконання зобов'язань перед позивачем.

Зазначає, що судом першої інстанції не вказано в рішенні суду вартості предмета іпотеки, як то зазначено в правовій позиції Верховного суду України у справі за № 6-340цс15 від 04.11.2015 р., та в ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи викладене просив рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи" зазначає, щодо доводів апеляційної скарги про зупинення розгляду справи, то відповідно до змісту позовних вимог у справі №569/930/17, до розгляду якої просили зупинить провадження у даній справі, ОСОБА_9 заперечує факт згоди на укладення її чоловіком ОСОБА_12 договору іпотеки (проте укладення кредитного договору та договору купівлі-продажу 16 жовтня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 1492 - не заперечується).

Вважає, доводи апеляційної скарги про витребування доказів у вигляді оригіналів документів та зупинення провадження у справі є необґрунтованими, оскільки факт укладення договору іпотеки не заперечується та підстави для зупинення провадження відсутні, а наявні в матеріалах справи докази дозволяють встановити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначає про те, що в матеріалах справи наявні рішення суду, якими було досліджено правомірність переходу зобовязань за кредитним та іпотечним договором, тому покликання апелянта на встановлені судом факти, докази вважає неправомірним.

Щодо, зазначення у резолютивній частині рішення - початкової ціни предмету іпотеки нарівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, то вказує на те, що це відповідає ст.38 Закону України «Про іпотеку».

На підставі викладеного просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Представник відповідач ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_2, представники третіх осіб адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи" ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, покликаючись на поданий відзив на апеляційну скаргу, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_12 (позичальник) було укладено кредитний договір № 1701/1007/71-038 (далі кредитний договір), предметом якого згідно пункту 1.1. договору є грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 64800 доларів США на строк з 09 жовтня 2007 року по 08 жовтня 2020 року включно.

Згідно з пункту 1.4. кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2007 року з метою придбання двокімнатної квартири № 32 в будинку № 27, що знаходиться за адресою: місто Рівне, вулиця Відінська (а.с.6-9).

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 09 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_12 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 170/1007/71-038-Z-1 (далі іпотечний договір), предметом якого згідно пункту 2 є двокімнатна квартира № 32 в будинку № 27 в місті Рівне, вулиця Відінська (а.с.12-13).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за № 1207 (а.с.19).

Відповідно до пункту 5.1.1. кредитного договору позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки, встановлені кредитним договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадках неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, передбачених цим договором.

Банк (кредитор) свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_8 кредит у сумі 64800,00 доларів США.

ОСОБА_8, не виконує взяті на себе зобовязання, чим порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 28 січня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 54816,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1363299,90 грн., та по відсотках у сумі 40503,72 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1007346 грн. (а.с.22)

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», як правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі ОСОБА_10 «ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу та того ж дня між ОСОБА_10 «ФК «Вектор Плюс» та ОСОБА_10 «Кредитні ініціативи» також був укладений Договір факторингу, відповідно до умов яких ОСОБА_10 «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 09 жовтня 2007 року № 1701/1007/71-038, позичальником згідно якого є ОСОБА_8 та іпотекодержателя за договором № 1701/1007/71-038-Z-1 від 09 жовтня 2007 року.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Інформація щодо іпотечного договору, права вимоги за яким відступлені ОСОБА_10 «Кредитні ініціативи» міститься у Додатку № 1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами (т.1 а.с.50-53).

Згідно з пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до пункту 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та іпотечним договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у пунктах 12.3.1. та 12.3.2. іпотечного договору.

Відповідно до пункту 9.1. іпотечного договору іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки, будь-яку його частину, не передавати його в оренду, найом, користування на будь-яких інших підставах іншим особам без попередньої письмової згоди іпотекодержателя.

Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Разом з тим, всупереч нормам чинного законодавства України та умовам іпотечного договору, предмет іпотеки без відома та згоди іпотекодержателя був відчужений ОСОБА_12

Згідно з Інформаційної довідки № 52159998 від 27 січня 2016 року, предмет іпотеки квартира № 32 в будинку № 27 (за адресою місто Рівне, вулиця Відінська, на теперішній час належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11, та зареєстрованого в реєстрі за № 1492 (а.с.18).

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_10 «Кредитні ініціативи», як іпотекодержатель, має право звернутися до нового власника предмета іпотеки ОСОБА_7 з вимогою звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно в рахунок виконання ОСОБА_12 зобовязань за кредитним договором.

На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позивачем було направлено вимогу, а саме «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки» вих. № 3781-34 від 01 березня 2016 року, що була отримана ними особисто 03 березня 2016 року, але на дату подання позовної заяви та на час ухвалення судового рішення ця вимога не виконана. Зважаючи на невиконання ОСОБА_12 зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки (а.с.23-30).

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначав про те, що узв'язку з тим, що предметом спору є звернення стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що оспорюється, відтак, вважає, що суд першої інстанції був зобов'язаний зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, а саме про визнання договору іпотеки недійсним, однак Рівненським міським судом цього в порушення вимог ЦПК України не зроблено. Однак, колегія суддів вважає, що такі доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2017 року про відкриття провадження у справі №569/930/17 за позовною заявою ОСОБА_9 до АКБ "ТАС-КОМЕРЦБАНК" в особі Рівненської філії АКБ "ТАС-КОМЕРЦБАНК", ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рівненського нотаріального округу ОСОБА_13 про визнання недійсним іпотечного договору. Із змісту позовних вимог по справі № 569/930/17 ОСОБА_9 заперечує факт згоди на укладення її чоловіком ОСОБА_12 договору іпотеки, проте укладення кредитного договору, та договору купівлі продажу договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1492 - не заперечується.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що з метою підтвердження реальності переходу прав вимоги, новий кредитор повинен був отримати оригінали кредитного договору, договору іпотеки, та докази отримання позичальником коштів, що надавалися у кредит, документи, що підтверджують проведення розрахунків, а також надати докази переходу до нього прав вимоги, а саме документи, які засвідчують права, що передаються, а не копії.

Щодо переходу прав за договорами факторингу, то відповідно до приписів ч. 5 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2014 року у справі №569/21418/13-ц первісний позов ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_10 "Кредитні ініціативи", ОСОБА_10 "Вектор Плюс" про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права вимоги з кредитним договором та визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області у справі 569/21418/13-ц від 08 жовтня 2015 року, рішення Рівненського міського суду від 02 червня 2014 року змінено, викладено другий абзац резолютивної частини в іншій редакції. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Тобто судом було досліджено правомірність переходу зобов'язань за кредитним та іпотечним договором, тому покликання апелянта на встановлені судом факти, докази вважає безпідставними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не зазначено в рішенні суду вартості предмета іпотеки, то колегія суддів також не бере їх до уваги, виходячи з наступного.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, порушення обов'язків іпотекодавцем, прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку ОСОБА_14 Верховного Суду, висловленому у постанові від 21 березня 2018 року № 14-11цс18.

У названій постанові ОСОБА_14 Верховного Суду дійшла висновку про те, що лише незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7- відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складений 23 серпня 2018 року.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.В.Хилевич

ОСОБА_15