Справа № 750/1105/17 Провадження № 22-ц/795/981/2018 Головуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Позняк О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в складі судді Литвиненко І.В. від 17 травня 2018 року (повний текст рішення складений 25 травня 2018 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки житлового будинку в натурі,

У С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки житлового будинку в натурі, в якому просила виділити їй в натурі в рахунок належної їй на праві власності 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3 без стягнення грошової компенсації такі приміщення: коридор 2-1, площею 23,2 кв.; вбиральню 2-2, площею 0,9 кв.м; ванну 2-3, площею 4,8 кв.м; їдальню 2-4, площею 13,4 кв.м; кухню 2-5, площею 10,3 кв.м; кімнату 2-6, площею 14,8 кв.м; кімнату 2-7, площею 29,7 кв.м; веранду 2-V, площею 8,0 кв.м; лоджію 2-VІ, площею 3,0 кв.; ганок а-3, площею 2,6 кв.м.; гараж 2-І, площею 51,6 кв.м; підвал 2-ІІ, площею 18,5 кв.м; підвал 2-ІІІ, площею 24,5 кв.м; підвал 2-IV, площею 9,8 кв.м; надбудову А2, розміром 85 кв.м, до складу якої входить коридор 2-8, площею 8,7, кв.м, кладова 2-9, площею 7,3 кв.м, кімната 2-10, площею 26,1 кв.м, санвузол 2-11, площею 3,9 кв.м, кімната 2-12, площею 19,0 кв.м, кімната 2-13, площею 17,2 кв.м, лоджія 2-VІІ, площею 2,8 кв.м.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року позов задоволено частково. Судом обрано перший варіант поділу будинку відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 01 лютого 2018.

Виділено ОСОБА_2 у власність 51/100 частину в будинку АДРЕСА_4 в натурі, до складу якої входить: 2-І гараж площею 51,6 кв.м вартістю 113993 грн; 2-ІІ підвал площею 18,5 кв.м вартістю 40870 грн; 2-ІІІ підвал площею 24,5 кв.м вартістю 54125 грн; 2-IV підвал площею 9,8 кв.м вартістю 21650грн; 2-1 коридор площею 23,2 кв.м вартістю 51253 грн; 2-2 вбиральня площею 0,9кв.м вартістю 1988 грн; 2-3 ванна площею 4,8 кв.м вартістю 10604 грн; 2-4 їдальня площею 13,4 кв.м вартістю 29603 грн; 2-5 кухня площею 10,3 кв.м вартістю 22754 грн; 2-6 кімната площею 14,8 кв.м вартістю 32696 грн; 2-7 кімната площею 29,7 кв.м вартістю 65612грн; 2-V веранда площею 8,0кв.м вартістю 17673 грн; 2-VІ лоджія площею 3,0 кв.м вартістю 6628 грн; 2-8 коридор площею 8,7 кв.м вартістю 19220 грн; 2-9 кладова площею 7,3 кв.м вартістю 16127 грн; 2-10 кімната площею 26,1 кв.м вартістю 57659 грн; 2-11 санвузол площею 3,9 кв.м вартістю 8616 грн; 2-12 кімната площею 19,0 кв.м вартістю 41974грн; 2-13 кімната площею 17,2 кв.м вартістю 37998 грн; 2-VІІ лоджія площею 2,8 кв.м вартістю 6186 грн; всього 297,5кв.м вартістю 657229 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в сумі 16790 грн, пов'язану з відступом від ідеальної частки вартості будинку. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що виділ частки спірного жилого будинку технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, тому провести його слід зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації тому співвласнику, частка якого зменшилась. З врахуванням обставин справи суд обрав перший варіант поділу будинку відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 01.02.2018, за яким виділив в натурі позивачу у власність 51/100 частину в будинку АДРЕСА_4 з зазначенням конкретних приміщень. Також з позивача на користь відповідача суд стягнув компенсацію в сумі 16790 грн, пов'язану з відступом від ідеальної частки вартості будинку, відповідно до запропонованого експертом варіанту № 1 поділу будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_3 компенсації у сумі 16790 грн, пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 зазначає, що обидві квартири в житловому будинку по АДРЕСА_5 вводилися в експлуатацію окремо одна від одної, на правах приватної власності. Разом з тим, як вбачається з акту прийому в експлуатацію прибудов на праві приватної власності, її матір'ю ОСОБА_4 було здійснено надбудову А2 квартири АДРЕСА_6 у цьому будинку, площею 85,0 кв.м, що, в свою чергу, призвело до збільшення як загального розміру житлового будинку вцілому - з 494,8 кв.м до 579,8 кв.м, так і квартири АДРЕСА_6 - з 212,5 кв.м до 297,5 кв.м загальної плащі, а також житлової площі - з 57,9 кв.м до 120 кв.м. Тобто, її матір, не порушуючи права відповідача, з метою поліпшення своїх житлових умов здійснила у встановленому законом порядку за свій рахунок надбудову. Ця надбудова є її власністю і підлягає врахуванню лише при визначенні кінцевих часток сторін домоволодіння і на розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки не впливає.

За таких обставин, ОСОБА_2 вважає, що стягнення судом першої інстанції з неї на користь відповідача грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки у спірному домоволодінні є незаконним.

Оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення лише в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації у сумі 16790 грн, пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку, апеляційний суд перевіряє законність оскарженого рішення лише у вказаних межах.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що незважаючи на те, що надбудова зроблена матір'ю позивача, відповідач не надавав своєї згоди на спорудження вказаної надбудови, а така згода, згідно приписів ч.1 ст. 358 ЦК України, є необхідною. Також вказує, що оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці у ньому, то при поділі мана в натурі (виділ частки), передачі співвласнику підлягає частина нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки.

В судове учасники справи не з'явилися; про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з'явились, оскільки їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи відповідно до положень ст.223, ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справ без повідомлення (виклику) часників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності часників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації в сумі 16790 грн., пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку, підлягає скасуванню, зважаючи на таке.

По справі встановлено, що згідно рішення виконкому Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігів від 12 квітня 1993 р. № 83 та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності, укладеного 16 листопада 1993 року та посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. за реєстровим № 1-7801, виконком Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова надав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку для будівництва жилого цегляного двохквартирного будинку АДРЕСА_7 (т.1 а.с. 173, 230-233).

На підставі рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова №238 від 14 жовтня 1996 року "Про індивідуальне будівництво" в зв'язку зі збігом номерів ОСОБА_6 отримала нову поштову адресу: АДРЕСА_9 (т.1 а.с. 229).

Квартира АДРЕСА_10 загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 115,8 кв.м була побудована забудовником ОСОБА_8 в період з 1993 по 1997 рік і прийнята в експлуатацію на підставі Акту прийому будинку на праві приватної власності, затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому № 86 від 14 квітня 1997 року (т.1 а.с. 237-238).

07 травня 1997 року на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Фефеловою Ю.К., за реєстровим № 22638, ОСОБА_3 прийняв в дар від ОСОБА_6 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці АДРЕСА_12 На земельній ділянці розміром 1000 кв.м, знаходиться житловий будинок А-1 (1/2 частина) жилою площею 115,8 кв. м (т.1 а.с. 239).

Згідно із копією довідки - характеристики № 2717 від 5 травня 1997 року виданої Чернігівським МБТІ, отриманої ОСОБА_6 перед укладанням договору дарування, право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину спірного жилого будинку було зареєстроване, а право власності ОСОБА_7 на 1/2 частину спірного жилого будинку не зареєстроване (т.1 а.с.234).

З довідки № 118 від 22 грудня 2004 року, виданої Чернігівським МБТІ ОСОБА_7, вбачається, що готовність 1/2 частини недобудованого житлового будинку літ. "А-1" в АДРЕСА_11 складає 68% відсотків готовності, її вартість 36 407 грн. Також в довідці зазначено, що на земельній ділянці за адресою вулиця АДРЕСА_14 41-Б в місті Чернігові розташована 1/2 частина добудованого будинку, літера А-1 вартістю 66421 грн. (т.1 а.с. 240).

ОСОБА_4 (мати позивача) на підставі Акту прийому житлового будинку на праві приватної власності, затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому від 25 червня 2007 року № 158, ввела в експлуатацію квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 212,5 кв.м, жилою площею 57,9 кв.м (т.1 а.с. 241), на підставі чого за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_15.

З Акту прийму в експлуатацію прибудов на праві власності, затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому від 25 травня 2008 № 121 вбачається, що ОСОБА_4 ввела в експлуатацію надбудову квартири АДРЕСА_2, загальною площею 85,0 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м, внаслідок чого загальна площа квартири АДРЕСА_6 склала 297,5 кв.м, а житлова площа 120,2 кв.м. (т.1 а.с.9). ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.06.2008 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_13 яке зареєстроване належним чином (т.1 а.с.10).

Отже, суд установив, що у 2008 році ОСОБА_4 (мати позивача ОСОБА_2.) з метою покращення своїх житлових умов, без згоди іншого співвласника житлового будинку ОСОБА_6, за власні кошти здійснила будівництво надбудови належної їй квартири АДРЕСА_2, загальною площею 85,0 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м, внаслідок чого загальна площа квартири АДРЕСА_6 склала 297,5 кв.м, а житлова площа 120,2 кв.м. вказана надбудова прийнята в експлуатацію та оформлена на підставі рішення виконавчого комітету Деснянського районної у м. Чернігові ради від 25 травня 2008 № 121.

ОСОБА_2 стала власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_15 на підставі договору дарування від 01 липня 2008 року (т.1 а.с. 7-8, 11).

У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 24-17 від 15 серпня 2017 року запропонований один варіант виділу в натурі 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_16 (том 1, а.с.85-138). Згідно з вказаним висновком експерта, вартість частки ОСОБА_2 більше від вартості ідеальної частки на 15731,5 грн., тобто компенсація ОСОБА_10 від ОСОБА_2 складає 15731,5 грн. (том 1, а.с.108).

У висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 01 лютого 2018 (том 1, а.с.188-209) запропоновано два варіанти виділу в натурі 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_16: перший варіант відповідно до 1/2 частки в праві власності, відповідно до фактичного користування будинком між співвласниками, а другий варіант з відхиленням від частки, відповідно до фактичного користування, без урахування надбудови А2.

Судом обрано перший варіант, який відповідає фактичному користуванню будинком, згідно з яким вартість частки ОСОБА_2 більше від вартості ідеальної частки на 16790 грн., а тому рішенням суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в сумі 16790 грн, пов'язану з відступом від ідеальної частки вартості будинку.

Проте, зміст довідки № 118 від 22 грудня 2004 року, виданої Чернігівським МБТІ (т.1 а.с. 240), акту прийму в експлуатацію на праві власності прибудови ОСОБА_4, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянського районної у м. Чернігові ради від 25 травня 2008 № 121 (т.1 а.с.9) , свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно від 11.06.2008 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_15 (т.1 а.с.10), роз'яснень та доповнень до висновку експертизи (том 1, а.с.160-162) та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 01 лютого 2018 (том 1, а.с.188-209) дають підстави для висновку про те, що зміна фактичних часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_16 відбулась за рахунок добудови ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача ОСОБА_2, до належної їй квартири АДРЕСА_2, надбудови загальною площею 85,0 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м. за рахунок її власних коштів.

Відповідно до статті 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення свої частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів.

За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується у судовому порядку.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові у справі від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13)..

Проте, апеляційним судом встановлено, що споруджена ОСОБА_4 (матір'ю позивача) надбудова до належної їй квартири АДРЕСА_17 сприяла покращенню її житлових умов та була її власністю, а стала власністю позивача ОСОБА_2, тому вона підлягає врахуванню лише при визначенні кінцевих часток сторін домоволодіння, але на розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки не впливає.

Посилання в рішенні місцевого суду на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 03 квітня 2013 року у справі У 6-12цс13 не можна визнати обґрунтованим, оскільки вказаний висновок зроблений у справі, в якій не було встановлено обставин, які мають місце у даній справі, а саме збільшення фактичної частки одного із співвласників житлового будинку за рахунок проведення ним прибудови за рахунок власних коштів.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації в сумі 16790 грн, пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року - скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації в сумі 16790 грн., пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а саме, сплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір в сумі 960 грн. (т.2 а.с.28).

Керуючись статтями 141, 367, 368, 372, 374 п.2 ч.1, 376 пп. 1, 2 ч.1, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації в сумі 16790 грн., пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 960 грн. в повернення судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.08.2018.

Головуючий:Судді: