КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4442/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - СавчакаЯрослава Олеговича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року,

встановив:

у липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 11 вересня 2013 року за №2350 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Також позивач просила забезпечити позов шляхом зупинення виконання виконавчого напису та заборони вчиняти дії по відчуженню вказаної квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року заяву про забезпечення позову було задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивача посилався на те, що в процесі проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, яким було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, зазначене нерухоме майно виставлене на продаж. Вказував, що невжиття заходів забезпечення позову у обраний спосіб унеможливить ефективний захист прав позивача у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року заяву про забезпечення позову було задоволено.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз'яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Постановою Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», та в подальшому прийнято рішення від 20.02.2017 № 619, яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019.

За таких обставин вжиття судом зазначених заходів забезпечення позову не ґрунтується на вимогах ст. 149, 150 ЦПК України і може свідчити про втручанням у господарську діяльність відповідача у вигляді штучно створених перешкод для реалізації повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвала суду першої інстанції не містить мотивів щодо правового зв'язку між заявленими позовними вимогами та необхідністю вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, а також в чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Савчака Ярослава Олеговича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 1 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді