справа №619/4644/18
провадження №2/619/1925/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.

при секретарі Жорняк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 «Про визнання недійсним відмови від спадщини та про визнання права власності»,-

В С Т А Н О В И В:

До Дергачівського районного суду Харківської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання недійсним відмови від спадщини та про визнання права власності.

В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що 07 вересня 2010 року, помер ОСОБА_3, що є батьком ОСОБА_1.

За померлим ОСОБА_3 зареєстроване наступне майно: земельна ділянка площею 0,1350 Га., розташована за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, сел. Лісне, вулиця Сонячна, 5. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 27.06.2008 року, №64. Кадастровий номер земельної ділянки - :00:000:0324; будинок, незавершеного будівництва, розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, сел. Лісне, вулиця Сонячна, будинок 5. Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстровий номер майна 17709173.

20 жовтня 2010 року, була заведена спадкова справа у спадковому реєстрі №50138342, спадщину досі ніхто не прийняв, але позивач проживала та була зареєстрована на момент смерті за однією адресою з померлим, на момент смерті ОСОБА_3. Позивач у 6 місячний період, що дається для відкриття спадщини, помилково зробила нотаріальну заяву, в якій відмовилися від прийняття спадщини.

Після смерті батька позивач була введена в оману юристами, які невірно розяснили їй норму Ст. 1282 Цивільного Кодексу України, де вказано про обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачеві, шляхом консультування з боку юристів, які були зацікавленими особами, було сказано, що якщо вона не відмовиться від спадщини, вона може позбутися не тільки спадкового майна, але й позбутися свого власного майна (поза межами спадкового).

Також приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2, позивачеві не була вірно розяснена Ст. 1282 Цивільного Кодексу України, де вказано про обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та Ст. 1270 Цивільного Кодексу України, якою встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців (цей самий строк встановлено для відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини).

Тому ОСОБА_1 вважає, що їй не було певним чином розяснено правові наслідки такої відмови, та вона не могла вірно розуміти правові наслідки відмови від спадщини. Щодо наслідків у разі прийняття спадщини, позивачу вони були розтлумачені зовсім невірно, позивач була впевнена, що буде відповідати за вимоги кредиторів не лише у межах спадкового майна, а ще й власним майном, через що і зробила таку заяву. Щодо конкретних строків про відкликання такої заяви (про відмову від прийняття спадщини), ОСОБА_1 не була повідомлена зовсім, що вбачається зі змісту її заяви про відмову від спадщини.

26.04.2018 року, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про відкликання заяви про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_3, але 27.04.2018 року отримала відповідь в якій було вказано, що відкликання відмови є неможливим.

Залучення приватного нотаріуса ОСОБА_2 як третьої особи на стороні відповідача, зумовлено тим, що спадкова справа після смерті померлого (спадкодавця), була заведена саме цим нотаріусом - номер у спадковому реєстрі 50138342, номер у нотаріуса 19/2010, дата заведення 20.10.2010 року. Залучення нотаріуса необхідно для всебічного розгляду справи, та можливості отримання інформації стосовно деталей вищезгаданої спадкової справи. Якщо відмова від спадщини буде визнана недійсною, то у нотаріуса зявиться можливість скласти свідоцтво про право на спадщину, згідно ч.3 ст. 1268 ЦКУ, бо ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (згідно довідки з КП «ЖИЛКОМСЕРВІС», від 16.05.2017).

Оскільки ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини 2010 року, а строк у 6 місяців для прийняття спадщини сплив, в неї немає можливості зясувати наявність або відсутність інших спадкоємців та осіб, на чиї права та обовязки може вплинути рішення суду, але згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Довідки з МВС України Регіональний сервісний центр в Харківській обл., майно що належало померлому, досі ніхто не прийняв у спадщину.

Позивач не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства порядку спадщину, та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутній оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, які були втрачені спадкодавцем, що є перешкодою для набуття права власності на обєкти нерухомого та рухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у нотаріуса.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, відповідно до поданої заяви просить суд розглядати справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами, на задоволені позову наполягає.

Представник відповідача Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до канцелярії суду заяву про слухання справи у її відсутність, без фіксування технічними засобами та винести рішення на розсуд суду.

Суд вважає за можливе слухати справу без фіксування технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 07 вересня 2010 року, помер ОСОБА_3, що є батьком ОСОБА_1.

За померлим ОСОБА_3 зареєстроване наступне майно: земельна ділянка площею 0,1350 Га., розташована за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, сел. Лісне, вулиця Сонячна, 5. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 27.06.2008 року, №64. Кадастровий номер земельної ділянки - :00:000:0324; будинок, незавершеного будівництва, розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, сел. Лісне, вулиця Сонячна, будинок 5. Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстровий номер майна 17709173.

20 жовтня 2010 року, була заведена спадкова справа у спадковому реєстрі №50138342, спадщину досі ніхто не прийняв, але позивач проживала та була зареєстрована на момент смерті за однією адресою з померлим, на момент смерті ОСОБА_3. Позивач у 6 місячний період, що дається для відкриття спадщини, помилково зробила нотаріальну заяву, в якій відмовилися від прийняття спадщини.

Після смерті батька позивач була введена в оману юристами, які невірно розяснили їй норму Ст. 1282 Цивільного Кодексу України, де вказано про обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачеві, шляхом консультування з боку юристів, які були зацікавленими особами, було сказано, що якщо вона не відмовиться від спадщини, вона може позбутися не тільки спадкового майна, але й позбутися свого власного майна (поза межами спадкового).

Також приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2, позивачеві не була вірно розяснена Ст. 1282 Цивільного Кодексу України, де вказано про обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та Ст. 1270 Цивільного Кодексу України, якою встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців (цей самий строк встановлено для відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини).

ОСОБА_1 не було певним чином розяснено правові наслідки такої відмови, та вона не могла вірно розуміти правові наслідки відмови від спадщини. Щодо наслідків у разі прийняття спадщини, позивачу вони були розтлумачені зовсім невірно, позивач була впевнена, що буде відповідати за вимоги кредиторів не лише у межах спадкового майна, а ще й власним майном, через що і зробила таку заяву. Щодо конкретних строків про відкликання такої заяви (про відмову від прийняття спадщини), ОСОБА_1 не була повідомлена зовсім, що вбачається зі змісту її заяви про відмову від спадщини.

26.04.2018 року, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про відкликання заяви про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_3, але 27.04.2018 року отримала відповідь в якій було вказано, що відкликання відмови є неможливим.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини 2010 року, а строк у 6 місяців для прийняття спадщини сплив, в неї немає можливості зясувати наявність або відсутність інших спадкоємців та осіб, на чиї права та обовязки може вплинути рішення суду, але згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Довідки з МВС України Регіональний сервісний центр в Харківській області, майно що належало померлому, досі ніхто не прийняв у спадщину

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат",від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР(далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно дост. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 5 ЗУ Про нотаріат…нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Відповідно до ст. 44 ЗУ Про нотаріат…правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Відповідно до ст. 49 ЗУ Про нотаріат…нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

Згідно Наказу Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" п. 4, Глави 6, І частини - Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Згідно п. 3.2, Глави 10, ІІ частини…для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Відповідно п. 3.10, Глави 10, ІІ частини…приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобовязаний розяснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.

За п. 3.27, Глави 10, ІІ частини…приймаючи заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцю правові наслідки такої відмови.

Заяву про відмову від спадщини, позивач підписала помилково, вона неправильно розуміла предмет та наслідки даної угоди, оскільки на підставі даної заяви вона фактично втратила право та можливість користуватися та розпоряджатися спадковим майном, вартість якого суттєво перебільшувала розмір кредиторських вимог.

Також варто зазначити, що зміст заяви про відмову від спадщини, яка була подана позивачем, суперечить вимогам Наказу Міністерства Юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", щодо подачі таких заяв, а саме у п. 3.14, Глави 10, ІІ частини, вказано, що прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись.

У заяві, яка була подана Позивачем, вказано «відмовляюсь від належної мені частини спадкового майна».

Позивач просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини, на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки Позивач вчинив правочин, який вчинено під впливом впливом помилки, та на підставі ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 і 233 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.

За приписами статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу, тобто недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»: нотаріальна дія або відмова у її вчинені, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчинені, нотаріального акта має особа, прав і інтересів якої стосується такі дії чи акти.

Враховуючи вищевикладене, оскарженню підлягають: нотаріальні дії, відмова у вчинені нотаріальної дії; нотаріального акта.

Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що дія вчинена неправомірно.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчинені» справи про оскарження нотаріальної відмови у її вчинені розглядаються в порядку цивільного судочинства.

У разі, коли особа не встигла відкликати заяву про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, така відмова може бути визнана недійсною судом. З огляду на те, що відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, то визнання такої відмови недійсної в судовому порядку здійснюється за наступних підстав (розяснення міститься в Постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»):

-вчинення відмови спадкоємцем, який в момент її вчинення не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (ст. 225 ЦК України);

-вчинення відмови під впливом помилки (ст. 229 ЦК України);

-вчинення відмови під впливом оману або насильства (ст. 230, 231 ЦК України). (Наявність умислу в діях, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення);

вчинення відмови під впливом тяжкої обставини і на невигідних умовах (ст. 233 ЦК України). (Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах).

Враховуючи вказане, проводячи аналіз наданих суду доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Наказу Міністрества юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» п.4 глава 6, ч.1, п.3.2, глава 10, ч.2, а.3.27, глава 10, ч.2, п.3.14, глава 10, ч.2, керуючись ст. 41 КУ України, ЗУ «Про нотаріат» ст.ст. 5, 44, 49, 50, ст.ст. 16, 216, 230, 233, 225, 229, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1270, 1274 ЦК України, ст.ст. 2, 77-80, 141 ,259, 263- 265, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати відмову від спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, після померлого 07.09.2010 року ОСОБА_3 у спадковій справі, номер у спадковому реєстрі 50138342 - недійсною.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, право власності на: земельну ділянку площею 0,1350 га, кадастровий номер земельної ділянки - :00:000:0324, що розташована за адресою: Харківська обл., Дергачівський район сел. Лісне вулиця Сонячна - 5. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 27.06.2008 року, №64.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, право власності на будинок, незавершеного будівництва, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лісне вулиця Сонячна будинок 5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець