Справа № 462/2681/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року Залізничний районний суд міста Львові у складі :

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в травні 2018р. звернувся з позовом в суд про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 30000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що10.02.2017р. він звернувся у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення проти нього директором ЛКП «Сяйво» ОСОБА_3 за ст. 367 КК України. Однак, відомості про вчинене кримінальне правопорушення не були внесені у ЄРДР протягом 24 год., відповідно до норм ч.ч.1, 4 ст.214 КПК України, чому він був змушений звертатися із скаргою до Залізничного районного суду мЛьвова щодо бездіяльності та зобовязання до вчинення дій посадових осіб Залізничного ВП ГУНП у Львівській області. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017р. у справі №462/791/17 його скаргу задоволено, зобовязано службову особу Залізничного ВП ГУНП у Львівській області внести відомості у ЄРДР, які містяться у заяві ОСОБА_2 від 10.02.2017р. Старшим слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 велося досудове розслідування, внесене до ЄРДР під №0000939 від 09.03.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, де він є заявником через протиправні дії старшого слідчого Сеньківа Н.Т. Вже понад рік триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні старшого слідчого Сеньківа Н.Т., який умисно відмовляє йому у залученні до кримінального провадження як потерпілого, що двічі скасовувалось рішенням суду, і є порушенням ч.2 ст.55 КПК України. Однак, ОСОБА_4 систематично ігнорувалося його право у залученні до кримінального провадження як потерпілого. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 31.05.2017р. у справі №462/2213/17, його скаргу задоволено, скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.03.2017р. про закриття кримінального провадження №0000939 від 09.03.2017р. внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29.06.2017р. у справі №462/2213/17 скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.06.2017р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 11.06.2017 р. про визнання потерпілим. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 21.08.2017р. у справі №462/2213/17, його скаргу задоволено, скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2017р. про закриття кримінального провадження №0000939 від 09.03.2017 р. та поновлено досудове розслідування. 26.12.2017р. Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/2213/17 його дві скарги обєднано в одне провадження та винесено ухвалу, якою його скаргу задоволено, скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.11.2017р. про закриття кримінального провадження №0000939 від 09.03.2017р. та поновлено досудове розслідування та скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2017 р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 23.11.2017р. про визнання потерпілим. Старший слідчий Сеньків Н.Т. умисно відмовляє йому у залученні до кримінального провадження як потерпілого, чим грубо порушує його процесуальні права як потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, незаконно закриває кримінальне провадження ніби то за відсутністю складу злочину, проводить неповне, одностороннє, необєктивне досудове розслідування на користь головного підозрюваного директора ЛКП «Сяйво» ОСОБА_3, що вказує на його особисту зацікавленість у даному кримінальному провадженні, корупційні дії. Насамперед, ст. слідчий Сеньків Н.Т. не долучив із архіву заяву ОСОБА_2 про вчинення директором ЛКП «Сяйво» - ОСОБА_3 кримінального правопорушення. ОСОБА_4 не допитав його, як потерпілого, що також є бездіяльністю та порушенням ст.56 КПК України. Твердження про те, що його поведінка є пасивною, не відповідає дійсності, оскільки він неодноразово звертався до нього з проханням надати йому копію ОСОБА_5 з ЄРДР щодо виконання рішення суду, памятку про процесуальні права та обовязки потерпілого та повістку на допит в якості потерпілого, але марно. Йому було надіслано лише одну повістку на допит в якості свідка на 27.03.2017 р. о 10.00 год. однак, на той час він перебував у медичному закладі, в звязку із лікуванням. Більше повісток ст. слідчий не надсилав, що є порушенням ч.8 ст.135 КПК України. Також ст. слідчим Сеньківим Н.Т. не було допитано в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, не було проведено виїмки із ЛКП «Сяйво»- журналу реєстрації-видачі Довідок Ф-2 паспортистом, щоб переконатися, чи в дійсності такий документ видавався, не долучено до матеріалів кримінального провадження засвідченої копії витягу із даного журналу, не витребувано у нього оригінал конверта від ЛКП «Сяйво», у якому знаходилися супровідний лист та чистий аркуш паперу. Крім того, старшим слідчим Сеньківим Н.Т. в ході досудового розслідування йому не було вручено памятки про процесуальні права та обов'язки потерпілого, чим порушено ч. ч. 1, 2 ст.55 КПК України та жодній особі не було оголошено про підозру, чим порушено п.3 ч.1 ст.276 КПК України.

Також, з невідомих йому причин дане кримінальне провадження передано для продовження досудового розслідування слідчому Лабачук Х.В, де так само триває повна, злочинна бездіяльність. Вбачає, в діях старшого слідчого Сеньківа Н.Т. зловживання владою, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самих себе всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та його інтересам та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.Незаконними, протиправними діями старшого слідчого Сеньківа Н.Т. йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через повну бездіяльність двох слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження за нібито відсутністю ознак кримінального правопорушення, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя. За наведеного, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 30000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить такий задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти позову заперечив та надав пояснення аналогічно наведеним у письмовому відзиві. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся, про час та місце розгляду справи і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі

Розглянувши матеріали справи, оглянувши справи №462/791/17 та №462/2213/17, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017 року у справі №462/791/17зобовязано службову особу Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться в заяві ОСОБА_2 від 10 лютого 2017 року про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що 13.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного відділу поліції ГУНП України у Львівській області зі заявою про вчинення злочину, в якій зазначав, що директор ЛКП «Сяйво» ОСОБА_3 не надала йому довідки форми 2 на його запит. Беручи до уваги, що зі заяви ОСОБА_2 від 13.02.2017 року вбачається, що дана заява формально містить відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація якого має бути визначена органом досудового розслідування під час внесення відомостей до ЄРДР відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, а також те, що на момент розгляду скарги даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчому судді не надано, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в цій частині.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 31.05.2017 року у справі №462/2213/17 скасовано постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_4 від 30.03.2017 року про закриття кримінального провадження №0000939, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та витребувані матеріали кримінального провадження №0000939 направлено в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що 09.03.2017 року згідно ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017 року Залізничний ВП зобовязано внести в ЄРДР факт з приводу наявності, на думку ОСОБА_2, в діях представників ЛКП «Сяйво» ознак службової недбалості. Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.1 ст.367 КК України. Постановою слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.03.2017 року дане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, з мотивів того, що відсутні наслідків істотна шкода як обовязковий елемент обєктивної сторони даного кримінального правопорушення, з врахуванням обставин виявлення порушення, пасивної поведінки заявника/скаржника.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування була допитана в якості свідка директор ЛКП «Сяйво» ОСОБА_3 Разом з тим, слідчим не було дано жодної оцінки цих показань, а наведено лише їх зміст. При цьому слідчим не допитано ОСОБА_2, а лише зазначено, що слідчому не вдалось викликати ОСОБА_2, оскільки ні на телефонні виклики, ні на дату і час, вказані в повістці ОСОБА_2 не зявився, та не повідомив причин своєї неявки. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 про виклики на слідчі дії. Відтак, слідчим не дано оцінки кожному доказу і сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, виклад обставин у постанові зводиться до констатації наявності певних доказів, після чого слідчий без будь якого аналізу і обґрунтування формально робить висновок про те, що відсутні в діянні наслідки істотна шкода як обовязковий елемент обєктивної сторони даного кримінального правопорушення, обставини виявлення порушення, пасивну поведінку заявника/скаржника.Такий його висновок фактично ґрунтується лише на показаннях директора ЛКП «Сяйво» ОСОБА_3, на яку заявник вказує, що вона вчинила відносно нього злочин. Слідчий під час досудового розслідування обмежився допитом вказаної особи, проте не розширив шляхом проведення слідчих (розшукових) дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження, не зібрав і не оцінив додаткових письмових доказів. В оскаржуваній постанові підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обовязкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові не вбачається. Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, ним не могли бути обєктивно встановлені дійсні обставини події. Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим Сеньків Н.Т.досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000939, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення. Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то його постанова від 30.03.2017 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 29.06.2017 року у справі №462/2213/17 скасовано постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_4 від 16.06.2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 11.06.2017 року про визнання потерпілим.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що Залізничним ВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000939 від 09.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. 12.06.2016 року до старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 надійшло клопотання ОСОБА_2 від 11.06.2017 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939. Постановою старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.06.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939. Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у клопотанні ОСОБА_2 не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому фізичної або майнової шкоди, а також, тим, що ОСОБА_2 не зявився на виклики в правоохоронні органи. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_2, яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього. Крім того, старшим слідчим Сеньківим Н.Т. не надано слідчому судді належних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 належним чином викликалося до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області для його допиту. Також, старшим слідчим Сеньківим Н.Т. не надано слідчому судді матеріалів кримінального провадження, які б давали змогу перевірити належну вмотивованість постанови про відмову у визнанні потерпілим. Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги в повній мірі перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у звязку із вчиненням кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені старшим слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та старшим слідчим при цьому не вжито належних заходів для з'ясування факту завдання шкоди ОСОБА_2 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 21.08.2017 року у справі №462/2213/17 скасовано постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000939 від 09.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та матеріали кримінального провадження №0000939 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що вимоги ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року залишилися поза увагою старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4, який проводив досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000939 від 09.03.2017 року після того, як матеріали вказаного провадження 09.06.2017 року поступили до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області після скасування постанова старшого слідчого Сеньківа Н.Т. від 30.03.2017 року. Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження слідчим під час проведення досудового розслідування після 09.06.2017 року так і не була проведена жодна слідча дія у порядку, який передбачений КПК України. Факт того, що заявник ОСОБА_2 не зявився жодного разу на допит за викликом слідчого не може бути підставою, яка б будь-яким чином давала слідчому підстави не проводити інші слідчі дії, зокрема, провести допит інших осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження.Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що старшим слідчим Сеньківим Н.Т. передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, була вдруге винесена оскаржувана постанова від 30.06.2017 року, якою було закрито кримінальне провадження № 0000939 від 09.03.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. За таких обставин, беручи до уваги, що поза увагою старшого слідчого Сеньківа Н.Т. залишилися вимоги ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року, яка є обовязковою для виконання в силу вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, слідчий суддя констатує, що в судовому засіданні вдруге встановлено неповноту проведення старшим слідчим Сеньківим Н.Т.досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000939, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення. Крім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови не відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства, оскільки чітко не містить відносно кого закрите кримінальне провадження № 0000939 від 09.03.2017 року, а носить неконкретизований, узагальнюючий характер. Враховуючи наведене, оскаржувана постанова від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2017 року у справі №462/2213/17 скасовано постанову старшого слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.11.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000939 від 09.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та матеріали кримінального провадження № 0000939 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування; скасовано постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 23.11.2017 року про визнання потерпілим.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що вимоги ухвал слідчих суддів Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року та від 21.08.2017 року залишилися поза увагою старшого слідчого Сеньківа Н.Т.Як убачається з матеріалів кримінального провадження слідчим під час проведення досудового розслідування після 09.06.2017 року так і не була проведена жодна слідча дія у порядку, який передбачений КПК України. Факт того, що заявник ОСОБА_2 не зявився жодного разу на допит за викликом слідчого не може бути підставою, яка б будь-яким чином давала слідчому підстави не проводити інші слідчі дії, зокрема, провести допит інших осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження.Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що старшим слідчим Сеньківим Н.Т. передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, була вдруге винесена оскаржувана постанова від 27.11.2017 року, якою було закрито кримінальне провадження № 0000939 від 09.03.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. За таких обставин, беручи до уваги, що поза увагою старшого слідчого Сеньківа Н.Т. залишилися вимоги ухвал слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року та від 21.08.2017 року, які є обовязковими для виконання в силу вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, слідчий суддя констатує, що в судовому засіданні встановлено неповноту проведення старшим слідчим Сеньківим Н.Т.досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000939, а саме, ним не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення. Крім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови не відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства, оскільки чітко не містить відносно кого закрите кримінальне провадження № 0000939 від 09.03.2017 року, а носить неконкретизований, узагальнюючий характер. Враховуючи наведене, вважаю, що оскаржувана постанова від 27.11.2017 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, і тому скаргу на постанову про закриття кримінального провадження слід задовольнити, а вказану постанову скасувати. Щодо вимог скарги на постанову старшого слідчого від 29.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_2, то слідчий суддя вважає, що вказана скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. 23.11.2017 року до старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 надійшло клопотання ОСОБА_2 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939. Постановою старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000939. Як убачається з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що у клопотанні ОСОБА_2 не зазначено жодних підстав, які б вказували на завдання останньому фізичної або майнової шкоди, а також, тим, що ОСОБА_2 не зявився на виклики в правоохоронні органи. Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо ОСОБА_2, яке, на думку скаржника, вчинено щодо нього. Враховуючи наведене, оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені старшим слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними та достатніми, та старшим слідчим при цьому не вжито належних заходів для з'ясування факту завдання шкоди ОСОБА_2 кримінальним правопорушенням.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.10-1 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність" . Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду ( підпункт 5 пункту 4 цього Положення ).

У відповідності до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не представлено належних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди в сумі 30000 грн., з врахуванням обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, внаслідок бездіяльності старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4, та виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню, а тому необхідно стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 89, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету Українишляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 /три тисячі/ грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 27.08.2018р.

Суддя: