Унікальний номер справи 333/2692/18
Номер провадження 2/333/1707/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 23 серпня 2018 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Лященко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

24 травня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 липня 2009 р. відповідач уклав з позивачем кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 1 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обовязки за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 14 травня 2018 р. виникла заборгованість на суму 1 194,69 грн. за кредитом, 11 369,22 грн. за процентами, 3 388,41 грн. за пенею та комісією, 500 грн. фіксована частина штрафу, 797,62 грн. процентна складова штрафу, усього 17 249,94 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 1 762 грн.

Ухвалою суду від 1 червня 2018 р. позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі до суду заяв по суті позову. (а.с. 28-29)

У встановлений судом строк відповідач подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. (а.с. 32)

Ухвалою суду від 12 червня 2018 р. визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. (а.с. 33)

30 липня 2018 р. до суду надійшла відповідь позивача на заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій представник позивача не погодився з цією заявою, вважаючи, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі рахується зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. (а.с. 36-43)

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду: заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанкі від 30 липня 2009 р. (а.с. 7); довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 8); витяг з Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9-14); розрахунок заборгованості за договором від 30 липня 2009 р. станом на 14 травня 2018 р. (а.с. 4-6); довідку про строк дії картки (а.с. 44), виписки з банківських рахунків. (а.с. 46-53)

Дослідженням зазначених документів встановлено наступне.

Згідно заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанкі від 30 липня 2009 р. відповідач виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку «Універсальна», бажаний кредитний ліміт вказано в сумі 500 грн., строк дії карти 07/13. Підписанням анкети-заяви відповідач погодився, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; позичальник ознайомився та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. (а.с. 7)

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» з відповідачем укладено кредитний договір у вигляді відновлювальної кредитної лінії з пільговим періодом до 55 днів, з базовою процентною ставкою 2,5% в місяць (30% річних) на залишок заборгованості, зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця. (а.с. 8)

Позивачем також надано суду витяг з Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9-14), що є складовою частиною договору про надання банківських послуг; з якими позичальник ознайомилась та погодилась.

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, судом встановлено, що 30 липня 2009 р. позивач та відповідач відповідно до положень ст. 634, 1054-1055 ЦК України уклали кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, а позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Укладення кредитного договору з позивачем та користування кредитними коштами відповідач не заперечує, суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 липня 2009 р. позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 14 травня 2018 р. (а.с. 4-6) У підсумку наданого розрахунку зазначено, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом складає 1 194,69 грн., за процентами 11 369,22 грн., нарахована комісія - 3 388,41 грн., судові штрафи 1 297,62 грн., усього 17 249,94 грн. (а.с. 6-зв.)

Відповідач надав суду заяву, в якій просить застосувати наслідки спливу позовної давності. В заяві відповідач зазначив, що умови кредитного договору він припинив виконували у серпні 2011 р., позовна давність спливла у серпні 2014 р., позивач звернувся до суду з позовом у травні 2018 р. після спливу позовної давності. (а.с. 32)

Вирішуючи цю заяву, суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитись як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти № (не зазначено). (а.с. 7-зв.)

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 24 травня 2018 р. В межах позовної давності з 24 травня 2015 р. до 24 травня 2018 р. за даними банка відповідачем здійснено погашення за наданим кредитом лише 31 липня 2015 р. в розмірі 171,59 грн. (а.с. 5-зв.)

Дослідженням виписки з карткового рахунку відповідача встановлено, що у зазначену дату здійснювалось автоматичне погашення заборгованості за кредитним договором з іншої карти відповідача. (а.с. 51)

Згідно п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів. (а.с. 16-зв.)

В судовому засіданні встановлено, що у заяві про надання кредиту (а.с. 7) мається типографічний надпис про те, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також підпис відповідача. Однак додані до заяви Умови і правила надання банківських послуг не підписані позичальником, не встановлено, чи це ті самі Умов, які надавались клієнту.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема, п. 4.6 Правил, яким передбачено право банка на списання з рахунків клієнта суми грошових коштів на погашення кредиту, суд не приймає до уваги перерахування коштів за вказаним вище датами як підставу для переривання перебігу позовної давності.

Крім того, відповідно до ст. 264 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Між тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняв дій щодо визнання свого боргу за кредитним договором, перерахування коштів у зазначені дати відбувалось поза його волевиявленням, тому суд вважає, що вказаними діями перебіг позовної давності не переривається.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 листопада 2016 р. у справі № 6-2104цс15, згідно якій перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором після спливу позовної давності, а відповідач заявив про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити.

Оскільки в задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовляється, витрати позивача на сплату судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають.

Заперечення представника позивача про те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі рахується зі спливом останнього дня місяця дії картки, а згідно з довідкою банку відповідач отримав карту зі строком дії до останнього дня 06.2015 р., суд не приймає до уваги з таких підстав.

На підтвердження вказаного заперечення позивач надав суду копію довідки від 26 липня 2018 р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 згідно кредитному договору від 30 липня 2009 р. отримав картку № 802477 зі строком дії картки до останнього дня 06.2015 р. (а.с. 44)

Вказана довідка не є належним доказом, оскільки в порушення вимог ст. 95 ЦПК України вона належним чином не засвідчена, підписана не керівником установи, а юрисконсультом.

Крім того, в заяві позивача про надання кредиту зазначено, що строк дії картки 07/13, тобто липень 2013 р. (а.с. 7-зв.); згідно виписки з карткового рахунку останній раз відповідач користувався карткою 27 липня 2011 р. (а.с. 48)

Оскільки суд відмовляє позивачеві у стягненні заборгованості за кредитним договором, витрати на сплату судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України компенсації не підлягають.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.А. Фунжий