Єдиний унікальний номер: 448/234/17
Провадження № 2/448/114/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.12.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Торська І.В.,

за участю секретаря Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мостиська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька позивача ОСОБА_3, котрий помер 18.04.2007р., залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,76га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1075.

Зазначає, що спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України успадкувала його дружина, матір позивача по справі ОСОБА_4.

Вказує, що 11.03.2011р. померла спадкодавець ОСОБА_4 До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить земельна ділянка площею 1,76га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1075, яку така успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3, а також земельна ділянка площею 0,4563га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127 та земельна ділянка площею 1,6248га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127.

Стверджує, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядилася, а він (позивач) є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Останній у встановленому законом порядку прийняв вказану спадщину, проте через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на зазначені земельні ділянки позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, котра померла 11.03.2011р.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат ОСОБА_2 Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2, в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься заява від 11.04.2018р., в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 03.05.2018р. та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51679392 та №51679413, з яких слідує, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3, котрий помер 18.04.2007р., та ОСОБА_4, котра померла 11.03.2011р., в нотаріальній конторі не заводилися. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що 18.04.2007 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить право власності на земельну ділянку площею 1,76га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1075.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Матеріалами справи встановлено, що саме дружина спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_4, спадкоємець першої черги спадкування за законом, вважається такою, що вчинила дії, спрямовані на прийняття нею вказаної спадщини.

Зокрема із довідки, виданої Підлісківською сільською радою Мостиського району Львівської області, за №815 від 17.12.2015р. слідує, що ОСОБА_3, який помер 18.04.2007р., на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На час смерті ОСОБА_3 разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована та постійно проживала його дружина ОСОБА_4.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_4 не заявила про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України, ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Як вбачається із повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 03.05.2018р. №01-16/292 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51679392 після смерті ОСОБА_3, який помер 18.04.2007р., спадкова справа не заводилась.

Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю ОСОБА_3 спірну земельну ділянку успадкувала саме ОСОБА_4

11.03.2011р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить земельна ділянка площею 1,76га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1075, яку така успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3, а також земельна ділянка площею 0,4563га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127 та земельна ділянка площею 1,6248га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127.

Спадкодавець ОСОБА_4. за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Оскільки жоден із спадкоємців першої черги спадкування за законом не зверталися в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що дану спадщину прийняв спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті і у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що належним чином прийняв спадщину, а саме син спадкодавиці позивач ОСОБА_1

Зокрема, із довідки, виданої виконкомом Мостиської міської ради Львівської області, за №197 від 15.03.2018р. слідує, що ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р., на час смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. На час смерті ОСОБА_4 разом з нею за вказаною адресою постійно проживав її син ОСОБА_1

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивач не заявив про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4

З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 03.05.2018р. №01-16/292 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51679413 вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р., спадкова справа не заводилася.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину спадкодавця ОСОБА_4, окрім позивача по справі, судом не встановлено.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯA №739127; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 03.05.2018р. №01-16/292; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51679392 та №551679413; копією паспорта ОСОБА_1, копією свідоцтва про одруження батьків позивача; копіями свідоцтва про народження позивача; довідками, виданими виконкомом Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області від 17.12.2015р. та Мостиської міської ради від 15.03.2018р..; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачана спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входять зазначені земельні ділянки, одну з яких така успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3; право власності на спірні земельні ділянки було посвідчене належним чином правовстановлюючими документами, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки, на які видавались Державні акти на право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р.

Що ж стосується позовних вимог про визнання за ним права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Проте, в матеріалах справи відсутні та позивачем не подано доказів, що на земельний пай, визначений ОСОБА_3 в колективній власності, видано державний акт на право власності на землю, тобто відбулось відведення земельної ділянки в натурі, а відтак за позивачем необхідно визнати право на земельну частку (пай), а не право власності на нього.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на спірну земельну ділянку (права на земельну частку (пай)) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 200 ч.3, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мостиська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на: земельну ділянку площею 1,76га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1075 від 30.12.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №1075, яка належала ОСОБА_5, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 0,4563 га, кадастровий номер земельної ділянки - :01:000:0036, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №739127, виданого 11.06.2009р. ОСОБА_4, а також право власності на земельну ділянку площею 1,6248 га, кадастровий номер земельної ділянки - :01:000:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №739126, виданого 11.06.2009р. ОСОБА_4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.03.2011р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя та зареєстрового за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Львівської області; ідентифікаційний код 26307500.

Третя особа: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (м.Мостиська, вул.Грушевського, 22; ідентифікаційний код 02899453).

Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили

«___»___________ 20 р.

Суддя І.В.Торська