АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/558/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк Т.С.

Суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

без участі сторін

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу № 607/13121/17 за апеляційною скаргою комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року, ухваленого суддею Грицак Р.М., у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в сумі 7586,59 грн. за послуги з централізованого опалення, посилаючись на невиконання відповідачами зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з постачання централізованого опалення за період з 01.10.2012 року до 01.05.2015 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення в сумі 2648 грн.52 коп. та 1600 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В обгрунтування зазначило, що в грудні 2015 року Тернопільським міськрайонним судом було видано судовий наказ №607/18693/15-ц про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7766,05 грн., а на решту суми заборгованості в розмірі 1076,72 грн. 01.05.2016 року між КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір реструктуризації, чим останнім визнано дану заборгованість. За заявою ОСОБА_1 05.08.2016 року вказаний судовий наказ було скасовано.

Вважає, що після звернення із заявою про видачу судового наказу позовна давність перервалася та її перебіг розпочався заново, а тому, у суду не було підстав для відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 4938,07 грн. за період з жовтня 2012 року до жовтня 2014 року, у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач здійснює забезпечення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 тепловою енергією.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується відповідями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 30.10.2017 р. (а.с.25-28).

ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (а.с.43), а тому у відповідності до вимог ст. 322 ЦКУ, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" несе обов'язок зі сплати вартості послуг з централізованого опалення.

Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за опалення, наданої КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від 06 вересня 2017 року, ОСОБА_1 не проводив оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 7586,59 грн. (а.с.14).

19.06.2017 року КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради надіслало на адресу ОСОБА_1 попередження про необхідність виконання зобов'язань по оплаті за надані послуги (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що між ПП «Обрій-Т» та ОСОБА_1 було досягнуто домовленості щодо виконання робіт по монтажу системи опалення, газопостачання, водопостачання, виготовлення проектної документації (з її узгодженням відповідними службами) та здачу систем в експлуатацію з оформленням відповідних документів (актів і т.п.) згідно нормативних вимог та діючого законодавства України за адресою просп. Злуки, 33/146 у м. Тернополі, що стверджується договором від 13.06.2012 року (а.с.30). Однак доказів, які б свідчили про виконання вказаного договору ОСОБА_1 не надано. Матеріалами справи доведено, що ПП «Обрій-Т» своїх договірних зобов'язань перед ОСОБА_1. не виконало, про що свідчить його звернення до правоохоронних органів. За фактом звернення проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002622 від 5 липня 2013 року.

13 травня 2016 року, представники приватного підприємства «Люкс», монтажної організації, яка перевірила якість виконання робіт ТОВ "Владнаст", ОСОБА_1 та КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради склали та підписали акт про від'єднання квартири №АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання (а.с.34), який був затверджений рішенням Тернопільської міської ради № 7/9/163 від 16 червня 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_1 припинив споживання послуг, які надає КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції вірно виходив з того, що квартира відповідача до червня 2016 року не була відключена від централізованого опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиті послуги та підставно відмовив у стягненні заборгованості в сумі 4938,07 грн. за період з 01 жовтня 2012 року до 01 жовтня 2014 року у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов'язок споживача сплачувати за використані житлово - комунальні послуги передбачений положеннями Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572.

Так, положеннями ст. ст. 67,68,162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до положень п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, згідно зазначених норм закону, суд першої інстанції вірно стягнув заборгованість з ОСОБА_1 за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно застосував строк позовної давності, оскільки в матеріалах справи міститься договір реструктуризації заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води від 16.05.2016 року між КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради та ОСОБА_1, що свідчить про те, що останній визнав борг, а тому строк позовної давності перервався, не заслуговують на увагу, так як вказаний договір є чинним та сторонами не оскаржувався. (а.с.13). Крім того, відповідач виконує умови реструктуризаційного договору, сплативши частину боргу в сумі 1076,72 грн., що не заперечується представником позивача.

Таким чином, суд вірно застосував строк позовної давності до частини боргу в сумі 4938,07 грн. за період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2014 роки, так як позивач звернувся до суду із позовом 23.10.2017 року і ця сума визначена реструктуризаційним договором, який виконується відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст.274, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк