П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року

м. Рівне

Справа №2/569/4597/2018

Провадження №22ц/787/728/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Ковальов І.М.

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Рівне Рівненської області

Дата складення повного судового рішення: не зазначено

Дата і час ухвалення судового рішення: 14.12.2017 р. о 10 год. 29 хв.

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Григоренко М.П., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

за участі: ОСОБА_2, представників учасників справи - адвокатів ОСОБА_3 і ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Будівельна компанія "Рівнепромбуд" на рішення Рівненського міського суду від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради в особі Рівненського міського голови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Закрите акціонерне товариство "Будівельна компанія "Рівнепромбуд"; про визнання права на оформлення права власності на завершені будівництвом та прийняті в експлуатацію у складі житлового будинку об'єкти інвестування квартири і офісне приміщення на підставі договору про пайову участь у будівництві цього будинку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року в суд звернувся ОСОБА_2 із позовом до Рівненської міської ради в особі Рівненського міського голови та до Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (УКБ міськвиконкому), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Закрите акціонерне товариство "Будівельна компанія "Рівнепромбуд" (далі - ЗАТ "БК "Рівнепромбуд") про визнання права на передачу за актами приймання-передачі та на оформлення права власності на прийняті в експлуатацію у складі житлового будинку об'єкти інвестування квартири і офісне приміщення на підставі договору про пайову участь у будівництві цього будинку.

Позов мотивовано тим, що внаслідок відступлення права вимоги ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 до останнього перейшли повноваження пайовика за договором про пайову участь у будівництві багатоквартирного будинку. Оскільки ОСОБА_5 повністю виконані грошові зобов'язання за договором про пайову участь у будівництві будинку із ЗАТ "БК "Рівнепромбуд", а обумовлені цим договором дві квартири та офісне приміщення залишені в резерві УКБ міськвиконкому, тому його правонаступник вважав, що набув право на зазначені об'єкти інвестування.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 грудня 2017 року позов в частині вимог до УКБ міськвиконкому залишено без розгляду.

Рішенням Рівненського міського суду від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 до Рівненської міської ради в особі Рівненського міського голови задоволено:

Визнано за позивачем право на оформлення на його ім'я права власності на завершені будівництвом та прийняті в експлуатацію у складі житлового будинку об'єкти інвестування - квартиру №2 загальною площею 39, 9 кв.м, квартиру №3 загальною площею 72, 5 кв.м, офісне приміщення загальною площею 23, 6 кв.м на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 на підставі договору №5-С від 5 травня 2004 року про пайову участь у будівництві цього будинку.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки ОСОБА_2 виконав усі умови договору про пайову участь у будівництві будинку, а тому вчинив усі дії, що спрямовані на виникнення юридичних фактів. Дані факти є підставою для отримання (оформлення) права власності на ці об'єкти будівництва, однак не може його реалізувати у зв'язку із неможливістю оформлення актів приймання-передачі їх за відповідним договором.

На рішення суду ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" подано апеляційну скаргу, де покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про хибність оцінки умов договору відступлення права вимоги від 12.05.2015 року, а також тверджень суду щодо зарахування зустрічних грошових вимог у розмірі 39 800, 92 гривні. Так, на момент укладення договору про відступлення права вимоги зустрічні однорідні вимоги між ОСОБА_5 і ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" не були зараховані, адже виконавче провадження було відкрите після його укладення 5 грудня 2015 року. Тобто на той час зобов'язання ОСОБА_5 не були виконані в повному обсязі перед ЗАТ "БК "Рівнепромбуд", а тому вони не виконані і ОСОБА_2 Щодо цих обставин Рівненський міський суд своїм рішенням від 5 вересня 2014 року, що набрало законної сили, вже дав відповідну правову оцінку, встановивши відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, що оплату за договірними зобов'язанням ОСОБА_5 проведено неповністю.

Факт неповного виконання грошових зобов'язань первісним пайовиком стверджено і поверненням виконавчого документа стягувачу через завершення 26 квітня 2016 року виконавчого провадження №49558607. Також позивач вказував, що повну сплату грошових коштів було проведено 24 березня 2014 року після направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а відомості про припинення в Єдиний державний реєстр було спрямовано 14 липня 2011 року.

З огляду на наведене не згоден і з висновками суду про виникнення у ОСОБА_2 права на оформлення права власності на спірні квартири та офісне приміщення.

Вважав, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права суперечить вимогам ст. 16 ЦК України. Так, зазначене право, на яке покликається ОСОБА_2, випливає із договору про відступлення права вимоги та договору про пайову участь у будівництві. За їх умовами новий кредитор набуває своїх прав виключно у випадку повного виконання своїх зобов'язань щодо сплати повної вартості квартир. Тобто таке право не потребує додаткового визнання на підставі рішення суду, позаяк ці договори є правомірними і не оспорюються. Отже, оскаржуване рішення неможливо виконати, оскільки резолютивна частина не містить не містить вказівки про визнання за позивачем права власності на спірні об'єкти нерухомості. Відсутня вказівка і про передачу у власність квартир і офісного приміщення на користь позивача.

На його думку, помилковими є і посилання суду на правові позиції Верховного Суду України, що висловлені у постановах від 04.12.2013 року у справі №6-134цс13 та від 07.12.2016 року у справі №6-1111цс16, адже правовідносини стосуються повного виконання інвестором зобов'язань за договором пайової участі у фінансуванні будівництва.

Зважаючи на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції, відмовивши ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Як встановлено судом, і ці обставини учасниками справи не оспорюються, 5 травня 2004 року між ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" як виконавцем та ОСОБА_5 як пайовиком укладено договір №5-С про пайову участь у будівництві (а.с. 10-12). В подальшому до цього договору вносилися зміни, про що між сторонами додатково укладено правочини у формі додатку №1 від 11.12.2007 року, додатку №2 від 02.04.2008 року, додатку без номера від 26.08.2008 року, додатку №4 від 25.06.2009 року та додаткової угоди №1 від 17.08.2009 року (а.с. 13-13, зв.; 15-15, зв.; 17-17, зв.; 18-18, зв.; 19-20).

За умовами остаточної редакції договору №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року пайовик зобов'язався взяти участь у фінансуванні будівництва квартири АДРЕСА_1.

З підпункту 2.1.3 договору №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року вбачаються зобов'язання виконавця передати у власність пайовика об'єкти інвестування (обидві квартири та офісне приміщення) за актами приймання-передачі протягом двох тижнів з дня уведення будинку в експлуатацію.

Розділ 3 договору №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року вказує про визначення ціни договору та порядку оплати, де пунктом 3.5 встановлено обов'язок пайовика наперед сплатити 90 відсотків вартості приміщень, а остаточний розрахунок повинен проводитися сторонами протягом 15 днів з моменту приймання-передачі об'єкта.

Факт уведення 4 січня 2012 року житлового будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію підтверджено декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією Державної архітектурно-будівельної комісії у Рівненській області 4 січня 2012 року №РВ 8 (а.с. 26-28).

За даними довідки ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" №3 від 03.09.2007 року ОСОБА_5 відповідно до договору №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року фактично здійснив оплату в сумі 359 260 гривень, що становить 92, 736 відсотків від суми договору (а.с. 49).

17 травня 2015 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор (цедент) передав належне йому право пайовика за договором №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року, а новий кредитор (цесіонарій) прийняв право пайовика, що належить первісному кредиторові за цим договором, та став в ньому пайовиком замість первісного кредитора. Предметом права вимоги є майнове право первісного кредитора (цедента) вимагати від виконавця (чи) та інших осіб (обов'язок яких відповідати за дії виконавця чи разом із ним передбачений договором та законом) передати йому за актом приймання-передачі квартири та офісне приміщення на першому поверсі АДРЕСА_1, а також видати інші документи, необхідні для оформлення та державної реєстрації права власності пайовика. З цього договору випливає, що новий кредитор замість первісного кредитора стає стороною (пайовиком) договору №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року на умовах, які існують на момент уступки права вимоги (а.с. 9-9, зв.).

19 червня 2003 року між ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" та УКБ міськвиконкому укладено договір №1 на участь у частковому будівництві (а.с. 121-124). За умовами п. 2.1 даного договору забудовник (ЗАТ "БК "Рівнепромбуд") зобов'язався після введення будинку в експлуатацію передати замовнику (УКБ міськвиконкому) всю виконавчу документацію і перелік підприємств, організацій, установ і фізичних осіб, які брали участь в частковому фінансуванні будівництва будинку для його затвердження рішенням міськвиконкому. Проект такого рішення готується УКБ міськвиконкому на підставі письмових звернень ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" як інвестора (забудовника). Міський голова уповноважений доручити УКБ міськвиконкому виключити з резерву зазначені квартири та офісні приміщення та зобов'язати передати такі приміщення особам, які визначені ЗАТ "БК "Рівнепромбуд".

26 січня 2012 року ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" звернулося до УКБ міськвиконкому з листом №8 про включення в розпорядження міського голови про передачу у власність квартир та інших приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 пайовикам, з якими ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" укладено договори на пайову участь у будівництві. Також у листі ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" просило залишити в резерві приміщення, в т.ч. і квартири №2 і №3 та офісне приміщення площею 23, 6 кв.м (а.с 125-128).

Розпорядженням від 14 лютого 2012 року №153-р "Про розподіл та передачу житлової та нежитлової площі в житловому будинку АДРЕСА_1 Рівненський міський голова залишив у резерві для подальшого розподілу житлову і нежитлову площу в житловому будинку АДРЕСА_1 згідно з додатками 3, 4. Зокрема, до резервного фонду увійшли квартири №2 загальною площею 39, 9 кв.м і №3 загальною площею 72, 5 кв.м та офісне приміщення загальною площею 23, 6 кв.м (а.с. 32-39).

Спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу виникнення на підставі договору №5-С про пайову участь у будівництві у ОСОБА_2 права на передачу йому за актами приймання-передачі і на оформлення на його ім'я права власності на дві квартири та офісне приміщення.

Згідно із ч. 2 ст. 11, 509, 526, 527, 626, 629 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приходячи до висновку про скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів бере до уваги, що Рівненська міська рада в особі Рівненського міського голови не порушувала речових прав ОСОБА_2 на спірні дві квартири та офісне приміщення. Так, відповідні права та обов'язки позивача на зазначене нерухоме майно врегульовано договором №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року, де виконавцем є ЗАТ "БК "Рівнепромбуд". Хоча багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 уведено в експлуатацію ще 4 січня 2012 року, однак невиконані зобов'язання сторін, в т.ч. і обов'язок пайовика оплатити вартість квартир і офісного приміщення, тривають.

Договором №1 на участь у частковому будівництві від 19.06.2003 ркоу ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" та УКБ міськвиконкому узгодили свої правовідносини щодо цього будинку, в т.ч. і щодо проекту рішення про виключення з резерву приміщень, яке готує УКБ міськвиконкому на підставі письмових звернень ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" як інвестора (забудовника). Лише тоді міський голова уповноважений доручити УКБ міськвиконкому виключити з резерву зазначені квартири та офісні приміщення та зобов'язати передати такі приміщення особам, які визначені ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" (а.с. 40-43).

Як з'ясовано, ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" не зверталося до УКБ міськвиконкому про включення в розпорядження міського голови про передачу у власність квартир №2, №3 і офісного приміщення площею 23, 6 кв.м у будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, правовідносини між сторонами є договірними. Вони чітко окреслені правами та обов'язками ОСОБА_2, ЗАТ "БК "Рівнепромбуд", УКБ міськвиконкому та Рівненської міської ради, що регулюються наведеними правочинами, а тому позов, який пред'явлений безпосередньо і лише до Рівненської міської ради, не ґрунтується на обставинах справи і вимогах закону.

Щодо процесуально-правового статусу ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, то вона не відповідає суті спору, оскільки ця обставина передбачає можливість виникнення у позивача права вимоги до цієї особи в майбутньому. Натомість обидві особи є контрагентами за договором про пайову участь у будівництві, тобто між ними існували та продовжують існувати взаємні договірні права і обов'язки як між пайовиком та виконавцем, порушення яких є підставою для виникнення спору.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Крім наведеного, апеляційним судом ураховуються й обставини, які встановлені рішенням суду в іншій цивільній справі - в судовому спорі між ОСОБА_5 і ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" щодо проведення остаточного розрахунку вартості та заборгованості пайовика відповідно до договору №5-С про пайову участь у будівництві.

Так, на а.с. 83-87 міститься рішення Рівненського міського суду від 5 вересня 2014 року (ухвалене більш як через два роки після введення будинку в експлуатацію), що набрало законної сили, де з'ясовано, що ОСОБА_5 не сплатив у повному обсязі оплати за договором №5-С про пайову участь у будівництві від 05.05.2004 року. При цьому посилання його на повне виконання умов зазначеного договору шляхом зарахування зустрічних вимог через зарахування частини грошового боргу ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" за договором №2-С від 29.10.2003 року в погашення боргу за договором №5-С в розмірі 39 800 гривень судом до уваги не взято. Підставою для цього було визнання сторонами в судовому засіданні тієї обставини, що за рішенням суду договір №2-С від 29.10.2003 року розірвано.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не надано доказів про повну оплату пайових внесків і самим позивачем, а апеляційним судом такого здобуто не було.

Отже, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_5, а тому і у ОСОБА_2 як його правонаступника, через неповне виконання договірних зобов'язань з оплати вартості не виникло речового права на спірні дві квартири та офісне приміщення площею 23, 6 кв.м.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Як убачається, суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Спонуканням для ухвалення нової постанови - про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло неправильне застосування норм матеріального права.

В силу правил ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судовий збір та судові витрати відносяться на його ж рахунок. Щодо 960 гривень судового збору, який сплачено ЗАТ "БК "Рівнепромбуд" при поданні апеляційної скарги, то їх слід стягнути на його користь із ОСОБА_2

На підставі ч. 2 ст. 11, 509, 526, 527, 626, 629 ЦК України, абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Будівельна компанія "Рівнепромбуд" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 14 грудня 2017 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у позові до Рівненської міської ради в особі Рівненського міського голови, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Закрите акціонерне товариство "Будівельна компанія "Рівнепромбуд"; про визнання права на оформлення права власності на завершені будівництвом та прийняті в експлуатацію у складі житлового будинку об'єкти інвестування квартири і офісне приміщення на підставі договору про пайову участь у будівництві цього будинку.

Стягнути із ОСОБА_2 (мешкає в АДРЕСА_2; НОМЕР_1, що виданий 21.04.1997 року Рівненським МВ УМВСУ в Рівненській області; ідентифікаційний номер не відомий) на користь Закритого акціонерного товариства "Будівельна компанія "Рівнепромбуд" 960 гривень судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова суду прийнята: 30.05.2018 р. о 09 год. 10 хв.

Головуючий:

Судді: