Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/971/18
провадження: 2/614/303/18
категорія: 45

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
смт. Борова Борівського району Харківської області
справа № 614/971/18
Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області, Орган опіки та піклування Борівської селищної ради,
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
за участю учасників справи:
позивача: не зявився,
відповідачів: не зявилися,
представника третьої особи: не зявилися,
1. Короткий зміст позовних вимог
12 червня 2004 р. між сином позивача ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Борівським відділом РАЦС Харківської обл., актовий запис №18.
Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: 21 квітня 2009 р. дочка ОСОБА_3 та 19 липня 2012 р. дочка ОСОБА_4
Після реєстрації шлюбу син позивача з дружиною проживали в м. Ізюм на квартирі. Син В?ячеслав був зареєстрований в житловому будинку позивача з 20.02.2014 р., невістка ОСОБА_2 була зареєстрована в цьому житловому будинку з 27 травня 2009 р., онука ОСОБА_3 з 27.05.2009 р., онука ОСОБА_4 з 30.07.2012 р. Всі вони були зареєстровані в будинку позивача, а проживали на квартирі в м. Ізюм.
В подальшому сімейне життя сина позивача та відповідача не склалося і рішенням Борівського районного суду від 18.02.2014 р. шлюб між ними був розірваний, діти залишені на виховання матері.
На теперішній час син позивача проходить військову службу в ЗСУ, місце проживання колишньої невістки ОСОБА_2 з дітьми позивачу невідоме, зв'язку з ними не підтримує.
Більше року назад позивач зустрівся з відповідачем в м. Ізюм Харківської обл. В розмові з нею позивач запропонував виписатися з дітьми з його житлового будинку. Але відповідач категорично відмовилася, поставивши умову, що випишеться тільки в тому разі, коли син позивача відмовиться від дітей і купить їй квартиру.
Не проживаючи в житловому будинку позивача, але будучи там прописаними відповідачі порушують права позивача на користування та розпорядження житлом на власний розсуд.
2. Позиції учасників справи
Ухвалою судді від 10.10.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Борівського районного суду від 31.10.2018 р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Орган опіки та піклування Борівської РДА.
Ухвалою Борівського районного суду від 16.11.2018 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду.
Станом на 11.12.2018 р. відзив на позовну заяву та пояснення від 3-ої особи до Борівського районного суду Харківської області не надійшли.
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляді справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, причину неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судова влада України та направленням судової повістки за місцем реєстрації.
Представник Борівської селищної ради Борівського району Харківської області проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву.
Представник Органу опіки та піклування Борівської селищної ради в судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просив слухати справу без його участі та висновок, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України.
3. Встановлені в судовому засіданні обставини
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана уповноваженому власнику житлового приміщення (будинку) ОСОБА_1 за адресою: смт. Борова, вул. Шкільна (Колгоспна),8, про те, що до складу сім'ї, зареєстрованих, входять: ОСОБА_1 (уповноважений власник), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_3 (онука), ОСОБА_4 (онука) (а.с.7).
Станом на 03.10.2018 р. в смт. Борова по вул. Шкільній (Колгоспній),б.8, Борівського р-ну Харківської обл. дійсно зареєстровані відповідно до даних будинкової книги: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконкому Борівської с/ради (а.с.8).
ОСОБА_1 є власником житлового будинку №8 по вул. Колгоспній смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).
Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов по домоволодінню за адресою: смт. Борова, вул. Шкільна,б.8, від 12.09.2017 р., 02.04.2018 р., 11.07.2018 р. та 05.10.2018 р., фактично проживає на момент обстеження ОСОБА_1, ОСОБА_2 не проживає і ніяких її особистих речей і речей онуків не виявлено (а.с.10-13).
Згідно заочного рішення Борівського районного суду від 18.02.2014 р., шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.14).
Згідно даних реєстру громади Борівської с/ради, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. (а.с.18).
Відповідно до висновку органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Борівської с/ради, останній заперечує проти позову та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задаоленні позовних вимог в повному обсязі (а.с.46-48).
4. Релевантні джерела права й акти їх застосування
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Власник майна, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,
укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім?ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Членом сім?ї позивача відповідачі, як встановлено судом, не являються з 27 травня 2009 і не намагалися спростувати таку обставину.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…».
Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці».
Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
5. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачі, будучи зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживають там з 27 травня 2009 р. При цьому, порушуючи права позивача як власника.
Посилання органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Борівської с/ради про те, що доводи позивача стосовно не проживання у його домоволодінні з 27.05.2009 р. відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджуються у матеріалах судової справи, спростовуються актами обстеження житлово-побутових умов по домоволодінню за адресою: смт. Борова, вул. Шкільна,б.8, від 12.09.2017 р., 02.04.2018 р., 11.07.2018 р. та 05.10.2018 р., згідно яких фактично проживає на момент обстеження ОСОБА_1, а ОСОБА_2 та діти не проживають і ніяких її особистих речей і речей онуків не виявлено.
Так, предявлення позову про позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для їх зняття з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.
6. Висновки суду за результатами розгляду справи
З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 191, 211, ч. 2 ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст.16,391,405 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Борівська селищна рада Борівського району Харківської області, Орган опіки та піклування Борівської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 (свідоцтво про народження ІВЛ №165015), ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8 (свідоцтво про народження ІВЛ №284347), ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловою площею в житловому будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Шкільна, б.8, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Заочне рішення може бути переглянуте Борівським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Гуляєва Г. М.