РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/294/17

пр. № 2/759/652/18

26 липня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Слепець Є.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу з викликом сторін за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1), Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 97) про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом, та з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.10.2017 р., просить усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за цією адресою, та знявши ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання в цій квартирі.

Вимоги мотивує набутим задоговором купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року правом власності на квартиру АДРЕСА_1. 03 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва був укладений шлюб з ОСОБА_3, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3», з якою стали проживати в належній позивачу на праві власності квартирі разом з дітьми ОСОБА_3 від попередніх шлюбів - ОСОБА_4 та ОСОБА_7. У 2014 році стосунки з відповідачкою ОСОБА_3 погіршились, у зв'язку з чим у листопаді 2015 року ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виїхала з квартири АДРЕСА_1. 05 липня 2016 року шлюб було розірвано. Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з листопада 2015 року не користуються квартирою № 135, не сплачують житлово-комунальні послуги за неї, взагалі цим житлом не цікавляться, жодного разу за цей тривалий час за місцем реєстрації не з'являлись, вони втратили право користування цим жилим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України.

Також перешкоди позивачу як власнику створюються реєстрацією в квартирі невідомої особи - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки згідно з довідкою з місця проживання сім'ї та реєстрації неповнолітня ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрована.

Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 10.01.2017 р. провадження у справі відкрито.

Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 05.03.2018 року розгляд справи визначенийв порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомляли, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавали.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. і зареєстрований в реєстрі за № 1571. Право приватної власності на зазначену вище квартиру 07 жовтня 2008 року було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна і записано у реєстрову книгу № д. 690-49 за реєстровим № 526 (а.с.8, 9).

03 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва позивач уклав шлюб з ОСОБА_3, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с. 4-6). 05 липня 2016 року шлюб розірвано у Святошинському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було складено відповідний актовий запис № 223 та видано свідоцтво Серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Як вбачається з довідки за формою № 3, виданою Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» м. Києва», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 (власник квартири) з 01.11.2005 р.; ОСОБА_3 (колишня дружина) з 14.07.2009 р., ОСОБА_4 (син дружини) з 14.07.2009 р., ОСОБА_5 (дочка дружини) з 14.07.2009 р. (а.с. 11).

Даний факт підтверджується також належним чином завіреною копією реєстраційної картки (форма А) та по квартирною карткою (форма Б), наданими начальником відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Ґава Н. (а.с. 91, 92, 93).

Відповідач ОСОБА_3 у попередньому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку - ОСОБА_7, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області в книзі записів актів громадянського стану про народження 04 грудня 2001 року було зроблено відповідний запис за № 99 та видано свідоцтво Серії НОМЕР_2 (а.с. 15). Спільних дітей позивач з ОСОБА_3 не мають.

Комунальний концерн «Центр Комунального Сервісу» м. Києва», що обслуговує будинок АДРЕСА_1, у відповідь на адвокатський запит надіслав лист, з якого вбачається, що у Концерна відсутня інформація щодо підстав реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Відомості щодо внесення виправлення в картку форми «Б» у Концерна відсутні також (а.с. 12-13).

Той факт, що ОСОБА_5 не існує взагалі, підтверджується листом, надісланим у відповідь на адвокатський запит Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Цей лист свідчить, що в архіві відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану актового запису про народження ОСОБА_5 не виявлено (перевірка проводилась, починаючи з 1940 року по теперішній час) (а.с. 16-17).

Оскільки ОСОБА_5 не існує, суд задовольняє вимогу позивача про зняття ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не проживають тривалий час без поважних причин за місцем своєї реєстрації, а саме в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується актами від 18.04.2016 р., 15.05.2016 р., 17.07.2016 р., 04.09.2016 р., 04.01.2017 р., 23.05.2017 р., 20.06.2017 р., 20.09.2017 р., 29.09.2017 р. (а.с. 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62).

Даний факт підтверджений також показами свідків -ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які були надані в судовому засіданні 24.04.2018 р. (а.с. 84, 85, 86).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідачі порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловм приміщенням є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

Окрім того, визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачеві не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною.

У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів.

На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", статтями 319, 321, 391 ЦК України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 141, 244-245, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (місце проживання: 03162, АДРЕСА_1), Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 97) про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_2 про зняття з реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання - відмовити.

Зняти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання позивачем в загальному порядку апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць