Провадження № 4-с/127/81/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,
за участі: скаржника ОСОБА_1,
представника стягувача ОСОБА_2,
державного виконавця Шаповал Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», Управління пенсійного фонду України у м. Вінниці, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», Управління пенсійного фонду України у м. Вінниці.
Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що ОСОБА_1 оскаржується постанова державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14 травня 2018 року за №ВП 56298725. Дана постанова була отримана боржником 09.07.2018 року, в присутності виконавця ОСОБА_3 на її робочому місці, а не направлено йому за місцем проживання. Оскаржувана постанова була подана до УПФУ м. Вінниці на виконання шляхом стягнення з пенсії. Окрім того, зявник зазначає, що ним наразі оскаржується в суді постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.05.2018 року. З огляду на даний факт, ОСОБА_3 діяла протиправно, порушуючи Закону України «Про виконавче провадження» та подала постанову на виконання до УПФУ м. Вінниці. Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою та просить скасувати постанову від 14.05.2018 року винесену ОСОБА_3 визнати її такою, що не відповідає дійсності незаконною, необєктивною. Винести ухвалу про повернення незаконно стягнутих коштів та призупинити цей «проізвол» та призупинити відрахування виконавчого листа.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній. Просив задовольнити скаргу у повному обсязі.
В судове засідання представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Вислухавши пояснення скаржника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, державного виконавця Шаповал Т.Ю., дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 56298725 та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2018 року державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 3). Згідно даної постанови, державним виконавцем звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, який отримує дохід у ПФУ м. Вінниця шляхом здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 4521,72 грн. Дана оскаржувана постанова була надіслана боржнику 14.05.2018 року на адресу вказану у виконавчому листі, що підтверджується супровідним листом (а.с. 2).
Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Таким чином, державним виконавцем відповідно до вимог законодавства було надіслано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на адресу зазначеною у виконавчому документі. Суд наголошує, що даний вид постанови не вимагає надіслання її рекомендованим листом з повідомленням про вручення. З огляду на це, законодавством вимагається надіслання боржнику постанови для відома, проте не покладає обовязку щодо їх вручення.
З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1, що оскаржувану постанову він отримав у відділі, а мала бути надіслана поштою на його адресу. Звертаю увагу, що не отримання поштою постанови державного виконавця не свідчить, що її не було надіслано боржнику взагалі.
Разом з тим, суд наголошує, що державним виконавцем було вчинено дії щодо зясування доходів боржника та встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Віннці. Жодних інших доходів, боржник немає. Тому, на думку суду, державний виконавець правомірно, з метою виконання рішення суду, звернув стягнення на пенсію боржника.
Єдиною ж підставою для скасування постанови від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 зазначає, що ним наразі оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження.
Так, 16.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6).
З пояснень, наданих в судовому засіданні учасниками справи встановлено, що наразі дана скарга ще не розглянута, тобто остаточного рішення судом не ухвалено. З огляду на це, суд приходить до переконання, що постанова про відкриття виконавчого провадження наразі є чинною та ніким не скасованою.
В звязку з цим, державний виконавець зобов?язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Що і було зроблено державним виконавцем Жовмір Ю.П., а саме зясовано доходи боржника та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
В результаті виконання даної ухвали суду Староміським відділом державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було надіслано УПФУ в м. Вінниці лист з проханням припинити утримання коштів з ОСОБА_1 та повернути постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.05.2018 року. Таким чином, наразі державний виконавець вже немає права вчиняти подальші дії щодо стягнення коштів за виконавчим листом.
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не вірно обрано спосіб захисту своїх прав.
Так, ч. 1 ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Аналізуючи положення вищевказаної статті, приходжу до переконання, що суд вправі визнати оскаржуване рішення/дію державного виконавця неправомірним і зобовязати його усунути порушення, тобто зобовязати державного виконавця скасувати свою ж постанову.
Разом з тим, в порушення вимог законодавства, ОСОБА_1 просить скасувати постанову, яка є незаконною, винести ухвалу про повернення незаконно стягнутих коштів та призупинити відрахування коштів.
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд не вправі вирішувати справу, виходячи за межі заявлених вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Стаття 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 при винесенні постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.05.2018 року, діяла правомірно у відповідності із своїми повноваженнями та правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст.ст. 5, 18, 28, 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, ст.ст. 447-451 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», Управління пенсійного фонду України у м. Вінниці - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23.08.2018 року.

Суддя О.О. Жмудь