Справа № 663/1764/17
Провадження № 2/663/247/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 травня 2018 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Клімченка М. І.

секретаря Молошенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення із житлового будинку без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що є співвласниками житлового будинку за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Святоюріївська (Будьонного), 110. Фактично у будинку проживає ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 У вказаному житловому будинку, зареєстрований ОСОБА_4, який не проживає у ньому з 2009 року, так як перебуває в місцях позбавлення волі. Відповідач проживаючи у будинку, постійно завдавав матеріальної шкоди майну ОСОБА_1 шляхом його викрадення. Просить виселити ОСОБА_4 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Святоюріївська (Будьонного), 110 без надання іншого приміщення, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачі та їх представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками житлового будинку по вул. Святоюріївська, 110, в м. Скадовську Херсонської області (а.с.6).

Згідно домової книги та акту обстеження житлових умов від 06.03.2017 року, складеного членами комісії Скадовської міської ради ОСОБА_4 не проживає та ніколи не проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованим у даному будинку, обмежує позивачів в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення із житлового будинку без надання іншого житла, задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Святоюріївська (Будьонного), 110 без надання іншого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М. І. Клімченко