РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10821/17

Провадження № 2/643/1070/18

23.05.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря - Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВС Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається га те, що з 20.06.2008 року по 15.02.2016 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, за рішенням суду від 01.11.2016 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягнуті аліменти у 25% відсотків з офіційної заробітної плати. Позивачка працює та на період весняних та літніх канікул змушена віддавати доньку до табору, що зумовило додаткові витрати в розмірі 8915 гривен, а саме: весняні канікули з 27.03.2017 року по 01.04.2017 року у таборі "Теремок" за адресою: м. Харків, вул. Джерельна, 9-А (квитанція №303539 на суму 1680,00 грн.); літні канікули у таборі "Теремок" з 05.06.2017 року по 16.06.2017 року (квитанція №Р24АР24А229364945А42410), що сплачено кредитною карткою на суму 3230,00грн. та з 03.07.2017 року по 14.07.2017 року (квитанція №898050 на суму 3655,00 грн.). Крім того, позивачем сплачено 350 гривен за лікування зубів доньки ОСОБА_3, (квитанція про оплату №1770 від 28.12.2016).

Крім того, з червня 2016 року дитина знаходиться на тривалому обліку КЗОЗ «Харківської міської дитячої стоматологічної поліклініки №1»у лікаря ортодонта і потребує на постійне оновлення протезних апаратів з гвинтом на нижню і верхню щелепу. Протягом грудня 2017 року і січня 2018 року позивачка самостійно оплатила (у сумі 1200,00 гривень) лікування дитини у лікаря ортодонта.

Відповідач весь цей час уникав участі в даних додаткових витрат на дитину, пов'язаних з її лікуванням, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідач а на її користь 600 гривен.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, зазначивши, що відповідач надавав у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на лікування та утримання доньки, своєчасно та повністю сплачує аліменти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.06.2008 року по 15.02.2016 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року шлюб розірвано.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 25% від всіх видів доходу щомісячно. але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, ці обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом, позивачкою понесенні витрати за перебування доньки під час канікул в дитячих таборах, а саме: з 27.03.2017 року по 01.04.2017 року у таборі "Теремок"за адресою: м. Харків, вул. Джерельна, 9-А, (квитанція №303539 на суму 1680 гривен), літні канікули у таборі "Теремок" з 05.06.2017 року по 16.06.2017 року квитанція, ( № Р24АР24А229364945А42410), сплачено кредитною карткою на суму 3230 гривен та з 03.07.2017 року по 14.07.2017 року, (квитанція №898050 на суму 3655 гривен).

Як вбачається з довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1» від 28.12.2016 року ОСОБА_3 потребує лікування з приводу неускладненого карієсу.

Позивачкою ОСОБА_1 понесені витрати на лікування доньки ОСОБА_3 в стоматологічній поліклініці в розмірі 350 гривен, (квитанція оплату №1770 від 28.12.2016 року, квитанція № 075986 від 14.12.2017 року на суму 600 гривен та квитанція № 0944663 на суму 600 гривен).

Згідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Таким чином, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 12, ч. 1 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ними (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини по справі(стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобов'язані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, тобто по Ѕ частині:

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 71,180 ,185 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (іпн.НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (іпн.НОМЕР_1) додаткові витрати на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5057 гривен 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.