Справа № 209/1330/18
Провадження № 2-з/209/27/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про часткове задоволення заяви про забезпечення позову

23 серпня 2018 року м. Кам?янське

Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

за участю секретаря судового засідання Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявниця просить:

1.заборонити ОСОБА_2 або другим особам вчиняти будь-які дії по виселенню ОСОБА_1 з квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське бул. Героїв, буд.13 кв.76;

2.заборонити відділу приватизації Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради передати у власність квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське бул. Героїв, буд.13 кв.76, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

3.накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське бул. Героїв, буд.13 кв.76.

На обґрунтування заяви зазначає, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради про визнання особи такою, що набула право користування житловим приміщенням, в якому вона просить визнати за нею право користування житловим приміщенням квартирою №76 в будинку №13 по б-ру Героїв в м.Кам'янському Дніпропетровської області, що є підставою для реєстрації її в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку. З 2002 року позивачка проживає в зазначеній квартирі, і ця квартира є її єдиним місцем проживання. Зазначає, що мають місце постійні погрози з боку відповідачки в адресу позивачки щодо примусового виселення її з вказаної квартири, подальшої приватизації квартири без її участі.

Заява передана судді 22 серпня 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищезазначене, та приймаючи до уваги предмет спору та суб'єктний склад учасників спору, а також для об'єктивного та всебічного розгляду справи, суд вважає доцільним вжиття заходу забезпечення позову, про застосування якого просить позивачка, окрім вимог щодо накледення арешту на спірну квартиру, оскільки з позову, заяви позивачки та доданих документів вбачається, що квартира не є приватизованою. При цьому, з увагою на норму ч.10 ст.150 ЦПК України, суд не вирішує по суті долю та приналежність квартири.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовільнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 або іншим особам вчиняти будь-які дії по виселенню ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське бул. Героїв, буд.13 кв.76.

Заборонити відділу приватизації Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради передавати у власність квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське бул. Героїв, буд.13 кв.76, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Б. Ковальова