Номер провадження: 22-ц/785/499/18
Номер справи місцевого суду: 509/2885/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 Жораєвич

апелянт ОСОБА_4 Мишаєвич

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 Мишаєвича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року у складі судді Бочарова А. І.,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про проділ спільно нажитого майна подружжя, посилаючись на те, що в період з 07.02.2013 року по 27.06.2013 року на імя ОСОБА_3 Жораєвича було придбано майнові права на 5 квартир, на виконання яких було витрачено спільно нажиті кошти, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Полімср-гранит» № 46 від 20.04.2015 року. В подальшому вона змінила позовні вимоги та просила визнати за ОСОБА_2 право власності на майнові права згідно договору купівлі-продажу майнових прав №4/3.1-13 від 07.02.13 р. укладеному ОСОБА_3 Жораєвичем та TOB «Полімер-граніт»; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1, загальна площа 30,8 кв.м., житлова 14,9 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою Одеська область, Овідіопольський район, смтАвангард, АДРЕСА_2, загальна площа 46,6 кв.м., житлова 24,2 кв.м.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майнові права згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 4/3.1-13 від 07.02.2013 року укладеного між ОСОБА_2 Едіком Жораєвичем та ТОВ «Полімер-граніт».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 24.11.2016 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення частково, та ухвалити нове, яким позовні вимоги відхилити у повному обсязі. При цьому посилається на те, що судом не встановлено, кому належать майнові права згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 07.02.2013 року та 20.02.2013 року та безпідставно їх віднесено до спільно нажитого майна подружжя, не встановлено також судом момент набуття прав на майнові права ОСОБА_3 за вказаними договорами; суд поділив майнові права між подружжям, яких ще не було у власності жодного з них до моменту припинення шлюбу; судом не встановлено, з яких саме джерел було придбано вищезазначені майнові права.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Едіком Жораєвичем був зареєстрований шлюб, зареєстрований міським відділом ЗАЦС м.Тирасполь про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис № 899, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-МП № 016283.

03.06.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Едіком Жораєвичем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії IV-МП № 1-0016658 видане Тираспольським відділом ЗАЦС 29.08.2013 року.

ТОВ «Полімер-Граніт» уклало з ОСОБА_2 Едіком Жораєвичем наступні договори купівлі-продажу майнових прав:

- договір № 4/3.1-13 від 07.02.2013 року на суму 213629 грн.;

- договір № 4/3.1-14 від 20.02.2013 року на суму 220635 грн.;

- договір № 5/9.3-73 від 27.06.2013 року на суму 231061 грн.;

- договір № 5/9.3-74 від 27.06.2013 року на суму 325671 грн.;

- договір № 5/9.3-75 від 27.06.2013 року на суму 230914 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до майна, набутого подружжям відносяться майнові права, придбані за договором № 4/3.1-13 від 07.02.2013 року на суму 213629 грн. та за договором № 4/3.1-14 від 20.02.2013 року на суму 220635 грн.

Такий висновок суду не спростований доводами апеляційної скарги.

На підтвердження факту належності майнових прав саме ОСОБА_4 суду надані:

-договір комісії від 11.01.2013 р. про те, що ОСОБА_3 зобовязується за дорученням ОСОБА_4 за рахунок останнього здійснити покупку майнових прав (купити квартири) шляхом укладання договорів з ТОВ «Полімер Граніт» (а.с.217);

-розписку від 11.01.2013 р. про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_4 80000 грн. для укладання договорів з ТОВ «Полімер Граніт» (а.с.219).

Разом із тим такі докази не можуть свідчить про факт виникнення у ОСОБА_4 права власності на майно, оскільки з наданих доказів можна вважати встановленим лише факт виникнення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязальних відносин, які, ймовірно, не виконані ОСОБА_3, але таке не є предметом спору у цій справі, а тому не може бути предметом оцінки.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому ОСОБА_4 учасником справи при розгляді в суді першої інстанції не був, надані ним документи не є підтвердженням виникнення права власності на майно, яке є предметом спору, тому відсутні підстави вважати його особою, про чиї права, свободи, інтереси та (або) обовязки вирішено судовим рішенням.

Належних та допустимих доказів про набуття права власності на спірне майно ОСОБА_4 не надано.

Відповідно до п.3ч.1ст.362 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки такої особи не вирішувалося.

Зважаючи на викладене, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 Мишаєвича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Жораєвича про поділ майна подружжя закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: