справа № 216/3256/17

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Крейса О.О.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 13.07.2017 року та уточнено 03.11.2017 року звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» (далі КП «Криворізька муніципальна гвардія») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 01.05.2015 року ОСОБА_1 відповідно до наказу № 94-К від 30.04.2015 року прийнятий до КП «Криворізька муніципальна гвардія» сторожем, а 14.05.2015 року відповідно до наказу № 107-К переведений на посаду охоронника.

23.11.2015 року ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу Центрально-Міським РВК Дніпропетровської області відповідно до наказу № 253 від 23.11.2015 року та звільнений з військової служби в запас Наказом військової частини НОМЕР_1 №108 від 11.05.2017 року.

31.12.2015 року ОСОБА_1 звільнено з КП «Криворізька муніципальна гвардія» за п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає звільнення позивача незаконним, його не ознайомлено з наказом про звільнення, не проведено розрахунку в порушення вимог ст.ст.39-1, 49-2, 116, 119 КЗпП України. Згідно довідки наданої відповідачем середньомісячна заробітна плата позивача складає 3611,24 грн. (2280,89 грн. за жовтень 2015 року та 1330,35 грн. за листопад 2015 року), відповідно середньоденна заробітна плата складає 2280,89 грн. (жовтень 2015 року) + 1330,35 грн. (листопад 2015 року) : 42 робочих днів за два місяці (21 робочих дні у жовтні 2015 року та 21 робочий день у листопаді 2015 року) = 85,98 грн. (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 року № 100).

Період невиплати заробітної плати з 01.01.2016 року по 28.08.2017 року 411 робочих днів, а заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті середнього заробітку за вищевказаний період складає 35 337,78 грн. (85,98 грн. (середній заробіток) х 411 днів (кількість робочих днів за період з 01.01.2016 року по 28.08.2017 року) = 35 337,78 грн.). З огляну на порушення відповідачем норм трудового законодавства, останньому було завдано моральну шкоду, яка виражається у хвилюваннях за матеріальне забезпечення його родини, ігнорування з боку відповідача усунення порушень трудового законодавства, моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 31.12.2015 року № 316-К «Про звільнення працівників підприємства»; поновити позивача на посаді охоронника КП «Криворізька муніципальна гвардія»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.01.2016 року по теперішній час (28.08.2017 року) у розмірі 35 337,78 грн.; та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належим чином, представник позивача ОСОБА_2 надала суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала суду заперечення, позов не визнає, просить суд відмовити позивачу, вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.233 КЗпП України, ОСОБА_1 був звільнений в зв`язку з закінченням строкового договору 31.12.2015 року, трудову книжку отримав поштою 11.03.2016 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, за адресою вказаною в заяві про направлення трудової книжки поштою від 31.01.2016 року. Враховуючи вимоги ст.263 ЦК України, строк для звернення до суду про поновлення на роботу необхідно обчислювати з 12.05.2017 року по 12.06.2017 року (до 11.05.2017 року позивач перебував на військовій службі), однак останній звернувся до суду лише 13.07.2017 року. Крім того, вказує, що з позивачем було укладено строковий трудовий договір, відповідно його посилання на звільнення його з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є безпідставним. Факт заподіяння моральної шкоди позивачем в силу вимог ЦПК України не доведено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що наказом від 30.04.2015 року ОСОБА_1 був прийнятий сторожем КП «Криворізька муніципальна гвардія» по строковому трудовому договору з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року з тарифною ставкою 8,75 грн. а.с.6, наказом від 14.05.2015 року позивача переведено охоронником по строковому трудовому договору з 14.05.2015 року по 31.12.2015 року з тарифною ставкою 9,62 грн. сторожа а.с.7, наказом від 31.12.2015 року № 316-к ОСОБА_1 звільнено з роботи 31.12.2015 року в зв`язку із закінченням строку трудового договору, із виплатою компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за період роботи з 01.05.2015 року по 31.12.2015 року (три календарні дні), доплату за надурочну роботу згідно ст.106 КЗпП України за період роботи з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року (123 годин) а.с.8-9.

ОСОБА_1 з 23.11.2015 року призваний на строкову військову службу, з якої звільнений в запас 11.05.2017 року, що підтверджується військовим квитком а.с.11-13.

Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав є неприйнятним, оскільки не відповідає положенням ст.263 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Пунктом 4 ч.1 ст.263 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності зупиняється, якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України у період з 23.11.2015 року по 11.05.2017 року, звернувся до суду із позовом 13.07.2017 року, відомості про видачу трудової книжки позивачу відсутні, тому суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ст. 119 КЗпП України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2. ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 11 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України) для взяття на військовий облік.

Таким чином, звільнення позивача 31.12.2015 року під час проходження військової служби (мобілізації), за наявності встановлених законом гарантій було незаконним.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення позивача на посаді охоронника КП «Криворізька муніципальна гвардія», оскільки за угодою сторін позивач був працевлаштований на певний проміжок часу за укладеним строковим трудовим договором до 31.12.2015 року та лише у зв`язку із дією мораторію на його звільнення у період мобілізації не міг бути звільнений.

Отже, з урахування дати перебування ОСОБА_1 на військовій службі у зв`язку із мобілізацією до 11.05.2017 року, перший робочий день його у КП «Криворізька муніципальна гвардія» повинен бути 12.05.2017 року, та в зв`язку із закінченням дії строкового договору має бути першим робочим днем звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України.

Згідно п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» розмір середнього заробітку позивача, визначається множенням середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13 «Про розрахунок тривалості робочого часу на 2016 рік» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року становить 251 робочий день.

Середньоденний заробіток позивача складає 85,98 грн., кількість робочих днів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року 251 день, таким чином розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 21 580,98 грн. (251 х 85,98 грн. = 21 580,98 грн.).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступень душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його прав відповідачем, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає, що достатнім та співмірним буде розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн., а в іншій частині позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , номер та серія паспорта: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія», ідентифікаційний код юридичної особи 37861566, місцезнаходження: м.Кривий Ріг, мкр.Сонячний, 25а, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Змінити наказ Комунального Підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» №316-к від 31.12.2015 року в частині п. 68.1 стосовно дати звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору з 12.05.2017 року.

Стягнути з Комунального Підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 21 580 (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят) грн. 98 коп.

Стягнути з Комунального Підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральну шкоду в розмірі 1000 (тисяча) грн., в іншій частині позову відмовити.

Сума стягнена без урахування податків та обов`язкових платежів.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: