Справа № 342/311/18
Провадження № 2/342/352/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння НОМЕР_3 від 19.08.1988 року, виданого виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому за № 148 від 10.08.1988 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 8373 від 19.12.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був дід позивачки, по маминій лінії, ОСОБА_3. Зазначений житловий будинок дід побудував із своєю дружиною, бабусею позивачки, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Сороки. За заповітом від 17.08.2010 року ОСОБА_3 все своє майно, яке належатиме йому по закону на день смерті заповів своїй внучці ОСОБА_2. Даний заповіт був зареєстрований в реєстрі за № 27 Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Звернувшись із заявою та відповідними документами до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка 16.03.2018р. отримала Постанову № 486/02-31 в.о. державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р. належить відповідна частка житлового будинку, частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Станом на 1991 рік у даному господарстві були зареєстровані і проживали: голова двору ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_1 та позивачка, що підтверджується довідкою № 624, виданою Сороківською сільською радою 20.11.2017 року. Всі члени колгоспного двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію ЗУ "Про власність" (15.04.1991р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частки в зазначеному майні не втратили, стали співвласниками будинковолодіння по 1/4 частині кожен. Після смерті ОСОБА_3 його спадкоємцями є дочка ОСОБА_1 по закону та позивачка по заповіту. ОСОБА_1 не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на ціле будинковолодіння, про що подала в нотаріальну контору заяву. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, інвентаризаційна вартість даного будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 133033 грн.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Одночасно зазначила, що позов підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_1, мати позивачки, в судовому засіданні позов визнала. Ствердила, що даний житловий будинок побудований в 1980 році її батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1. В ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мама ОСОБА_1, батько ОСОБА_3 помер в ІНФОРМАЦІЯ_8. За життя її батько ОСОБА_3 вчинив заповіт на користь своєї онуки ОСОБА_2 Відповідачка ствердила, що вона подала в нотаріальну контору заяву про відмову від обов'язкової частки в спадщині, яку могла б мати як непрацездатна, так як вона пенсіонеркою.

Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Із копії Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 19 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988р., слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3. Довідкою № 626, виданою виконавчим комітетом Сороківської сільської ради 20.11.2017 року, стверджується, що в с. Сороки вулицю Леніна перейменовано на вулицю Незалежності, а нумерація будинків не змінювалася.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 8373, виданою 19.12.2017 р. Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (голова колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 19.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988 р.

Довідкою № 624, виданою 20.11.2017 р. виконавчим комітетом Сороківської сільської ради доводиться, що станом на 15.04.1991р. по АДРЕСА_1 проживали: голова двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та внучка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 7 березня 1959 року слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися 7 березня 1959 року, актовий запис № 27; після одруження прізвище дружини змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_3.

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 Сороківською сільською радою, свідчить про те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 70 років у АДРЕСА_1, актовий запис № 11 від 10.09.2000р.

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З копії свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_6, виданого 10.01.1960 року Слобідською сільською радою вбачається, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 відповідачка змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4. Після реєстрації розірвання шлюбу відповідачці присвоєне прізвище ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7, виданого 24.02.1981 р. райвідділом ЗАГС м. Городенка.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8, виданого 7 січня 1978 року Слобідською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Сороки, актовий запис № 1, її батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Після реєстрації шлюбу 27.09.1997 року з ОСОБА_10, прізвище дружини ОСОБА_5 змінено з ОСОБА_5 на ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9, виданого 27.09.1997 року Кам'янець-Подільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 86 років в с. Сороки, актовий запис № 11 від 04.07.2017 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10, виданого виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району в Івано-Франківській області.

За заповітом, посвідченим 17.08.2010 р. секретарем виконкому Сороківської сільської ради, ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель АДРЕСА_1 все своє майно, яке належить йому по закону, тобто: житловий будинок з надвірними будівлями, земельна ділянка під житловим будинком, присадибна ділянка, які розташовані в с. Сороки, заощадження на ощадній книжці, - заповів своїй онучці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительці АДРЕСА_1; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 27.

На час смерті ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого с.1270 ЦК України. Заява про відмову від спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Довідкою № 187, виданою 14.03.2018р. виконавчим комітетом Сороківської сільської ради стверджується, що на день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_6) ОСОБА_3 проживав по АДРЕСА_1, разом з ним проживали: дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, внучка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, правнук ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_8, та правнучка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9

Копією спадкової справи № 498/2017 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, стверджено, що позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_3, 28.11.2017 року вона подала заяву про прийняття спадщини. Відповідачка ОСОБА_1 19 грудня 2017 року подала заяву про відмову від отримання обов'язкової частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_3

Отже, позивач ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_3.

До спадкового майна ОСОБА_3 належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовані в 1981 р., їх інвентаризаційна вартість становить 133033 грн. За даним житловим будинком зареєстрована земельна ділянка загальною площею 1,95 га, в тому числі: 0,25 га під будівництво та 1,70 га під ОСГ, що стверджується довідкою № 184, виданою виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 13.03.2018 року.

З метою оформлення спадщини позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 468/02-31 від 16.03.2018 р. позивачці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що господарство, головою якого був ОСОБА_3, відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області судом не встановлено, відповідачка не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області безпосередньо або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складене 31 травня 2018 року.

Суддя: Ничик Г. І.