Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретареві Четвертак Л.М.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

представника відповідачки ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способу участі в її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що 31.08.2012 р. позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з відповідачкою, від якого народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили проживати однією родиною та розірвали шлюб, син проживає з матірю ОСОБА_4 у с. Приморське Василівського району. В звязку з розірванням шлюбу з ініціативи позивача, відповідачка ОСОБА_4 ображена на нього, тому використовує дитину, щоб йому помститися. Відповідачка категорично не бажає, щоб ОСОБА_1 спілкувався з сином, приймав участь в його вихованні, тому всіляко перешкоджає їх спілкуванню з дитиною, хоча спілкування позивача не перешкоджає нормальному розвиткові сина. ОСОБА_4 навмисно провокує сварки.

В звязку з тим, що добровільно домовитися з відповідачкою їм не вдається, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до служби у справах дітей з проханням встановити йому дні для побачень з сином. Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації № 194 від 28.05.2017 р. про встановлення часу спілкування з дитиною було встановлено часи спілкування батька з сином щотижня у суботу з 10-00 до 12-00 години у присутності матері за місцем проживання дитини. В інші святкові дні спілкування батька з дитиною здійснювати за домовленістю батьків. Відповідачка повністю ігнорує винесене розпорядження та продовжує всіляко перешкоджати спілкуванню ОСОБА_1 з дитиною. Неодноразові спроби домовитися з відповідачкою не привели до бажаного результату.

ОСОБА_4 маніпулює дитиною, постійно змінює своє рішення, не надає можливості спілкування навіть матері позивача рідній бабусі їх сина, чим наносить дитині велику шкоду, адже він сильно переживає щодо відсутності спілкуваннями з люблячими його рідними людьми. ОСОБА_2 є рідною бабусею дитини, також бажає спілкуватися з

онуком, брати участь в його вихованні, але відповідачка всіляко перешкоджає, а інколи повністю забороняє їй бачитися та спілкуватися з онуком. ОСОБА_2 вимушена постійно випрошувати у відповідачки дозволу на побачення з онуком, хоча немає жодних підстав забороняти їй спілкуватися з дитиною, адже стосунки між нею та онуком склалися добрі, він дуже привязаний до ОСОБА_2, а вона до нього. Таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, тому відсутність вільного достатнього спілкування з позивачкою шкодить інтересам онука, адже ОСОБА_4 навмисно позбавляє дитину спілкування з люблячою його бабусею.

Питання дозволу часу та місця спілкування дитини з рідним батьком і його рідними дідусем і бабусею повинні вирішуватися за законом, виходячи з інтересів дитини, а не особистих образ її батьків. Онук потребує участі в його житті та вихованні не тільки матері, але й батька та його рідних. Позивачі в змозі забезпечити дитині достатні умови для його розвитку, виховання під час їхнього з ним спілкування за їх адресою проживання, адже проводити час у спілкуванні з онуком біля воріт на подвірї ОСОБА_4 протягом двох годин, це порушення прав та інтересів дитини. Своїми діями відповідачка перешкоджає ОСОБА_1, так і бабусі, адже вони люблять сина ОСОБА_7, бажають приймати активну участь в його житті, бачити як він зростає, виховувати його та постійно спілкуватися з ним.

Тому позивачі просять: зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у вихованні та систематичному вільному спілкуванні з сином та онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити способи участі батька позивача ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_6, встановивши час їх спілкування з дитиною за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Бурчак, вул. Чкалова, буд. 38, у вигляді побачень (без присутності відповідачки): 1 раз на місяць у неділю в період з 20-00 години пятниці до 12-00 години неділі за місцем мешкання батька та бабусі; влітку, з метою оздоровлення, один тиждень, з правом корегування часу, в звязку з робочим графіком; у літній період на канікулах згідно графіку відпустки батька два тижні для оздоровлення дитини (у тому числі на морі); у літній період на канікулах згідно графіку відпустки бабусі два тижні для оздоровлення дитини (у тому числі на морі); на новорічні та різдвяні свята (в період канікул) з 14,00 години 01 січня по 16,00 години 02 січня; з 10,00 години 07 січня по 20,00 годину 08 січня, за місцем мешкання батька та бабусі; на дні народження батька (05 січня), бабусі (25 травня); на перші вихідні дні після дня народження дитини (29 травня) з 20,00 години пятниці до 12,00 години неділі; брати участь батькові та бабусі у виховних процесах в навчальних закладах, забирати дитину із дошкільного (шкільного) дитячого закладу; стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі по 1350,00 грн.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просять суд їх задовольнити, однак, з уточненнями, а саме: встановити побачення 1 раз на місяць, з 17-00 год. пятниці до 12-00 год. неділі, без присутності відповідачки ОСОБА_4 за місцем їх проживання - Запорізька область, Михайлівський район, с. Бурчак, вул. Чкалова, 38.

В судовому засіданні представник позивачів в особі ОСОБА_3 також підтримала уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала. Раніше встановлений розпорядженням Василівської РДА графік побачень батька ОСОБА_1 з сином вона не порушувала, але позивач сам не бажав спілкуватись з сином. Стосовно побачень бабусі - ОСОБА_2 з онуком пояснила, що вона надавала можливість бачитись з онуком ОСОБА_6 у присутності своїх батьків, тому категорично заперечує проти: побачень позивачів з дитиною за місцем їх мешкання у с. Бурчак, оскільки дитина не бажає до них їхати, а тим більше не бажає віддавати сина з пятниці до неділі з ночівлею до батька та бабусі. Заперечує також проти оздоровлення сина позивачами, так як цим питанням вона займається сама та батько станом здоровя сина не цікавиться. Погоджується на побачення

позивачів тільки у її присутності. В іншій частині не згодна з позовними вимогами, при цьому, вона не заперечує того факту, що інколи не дозволяла бачитися позивачам з дитиною з різних, на її думку, поважних причин, наприклад у цей період часу вона з сином була в м. Запоріжжя.

В судовому засіданні представник відповідачки в особі ОСОБА_5 підтримала позицію відповідачки та її пояснення.

В судове засідання представник Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області та представник Служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області до судового засідання не зявились, просять суд вирішити питання в інтересах дитини

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8. Т.М. пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки ОСОБА_2 Так, ОСОБА_1 був одружений з відповідачкою ОСОБА_9, мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, якого дуже любить як батько так і бабуся. В період шлюбу онука часто залишали з бабусею в її будинку в с. Бурчак. Коли племінник розлучився, то ОСОБА_9 стала мешкати у с. Приморське, Василівського району. Їй відомо,що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їздили до відповідачки, щоб побачитись з ОСОБА_6, але відповідачка провокувала скандал, не дозволяла їм бачитись. Тому, ОСОБА_1 звертався до Василівської адміністрації, щоб встановили йому дні побачень з сином. Після цього племінник був декілька разів у сина, але більше 10 хвилин з сином не бачився, так як ОСОБА_9 не дозволяла. Свідком побачень з хлопчиком вона не була, про все їй відомо зі слів сестри та племінника, які їй розповідали про те, що відповідачка перешкоджає їм у спілкуванні з дитиною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона тривалий час проживає по сусідству з позивачами. Після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_4 відповідачка не давала можливості бабусі - ОСОБА_2 бачитись з онуком, хоча вона їздила до них у с. Приморське. ОСОБА_11 їй розповідала,що ОСОБА_9 не завжди дозволяє батькові бачитись з сином. Позивачі бажають спілкуватись з дитиною, у будинку є кімната та іграшки для ОСОБА_6 і вони дуже люблять його. Очевидцем проведення побачень з ОСОБА_6 вона не була.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що до розлучення вони дружили сімями з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Їй відомо, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були гарні стосунки, позивачка дуже добре ставилась до онука. Вони їздили разом з сином до свекрухи в с. Бурчак. В грудні 2016 року сина забирав батько та він був у бабусі в с. Бурчак, однак після розлучення, ОСОБА_4 говорила, що не дасть можливості батькові бачитись з ОСОБА_6, так як між ними було непорозуміння з приводу поділу автомобіля, який вони купували в період шлюбу. Їй відомо, що було розпорядження Василівської РДА про встановлення часу побачень батька з сином, ОСОБА_1 приїздив до ОСОБА_6, та були випадки, що ОСОБА_4 не давала з різних причин дитину. Вона також бачила, що бабуся приїздила до онука в листопаді 2017 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає по сусідству з відповідачкою. Їй відомо, що позивач у грудні 2016 року взяв сина ОСОБА_7 та повіз його до бабусі в с. Бурчак, Інна була проти. Вона бачила, що з квітня 2017 року декілька разів батько та бабуся бачилися з хлопчиком і відповідачка не чинила їм перешкод. У листопаді 2017 року вона також бачила як батько та бабуся приїздили до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 давала їм можливість спілкуватись з дитиною біля свого двору.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона є сусідкою відповідачки. Їй відомо, що після розлучення ОСОБА_4 не перешкоджає батькові та бабусі бачитись з ОСОБА_6. Вона бачила як у квітні, в лютому, серпні 2017 року вони бавились з ОСОБА_6 біля двору. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що є розпорядження про встановлення часу побачень батька з сином.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний

зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 31.08.2012 року перебували в шлюбі та мають сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 9). ОСОБА_2 є бабусею ОСОБА_6. Шлюбні відносини позивач з відповідачкою припинили у лютому 2016 року і стали проживати окремо, батько - ОСОБА_1 працює та на утримання сина виплачує аліменти (а.с. 18 ).

Оскільки, зазначені рішення суду набрали законної сили то, відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені ними, не доказуються при розгляді даної справи.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала факт належного виконання позивачем ОСОБА_1 рішення суду щодо стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з відповідачкою у с. Приморське Василівського р., Запорізької обл., вул. Покровська, 104.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, діти мають рівне право на виховання з боку матері та батька. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають рівні права та обовязки по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей факт є встановленим Законом, не оспорюється й у судовому засіданні сторонами.

У відповідності до ст. 150 СК України, ОСОБА_1 і відповідачка зобов'язані виховувати сина у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину.

Згідно ст. 151 СК України, ОСОБА_1 і відповідачка мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання сина. Вони мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам; обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 155 СК України, здійснення ОСОБА_1 і відповідачкою своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав сина та його людської гідності. Їх батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Зазначені права та обовязки у рівній мірі стосуються як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4. Судом встановлено, що вони бажають мати вказані права щодо свого сина та виконувати передбачені законодавством обовязки щодо нього.

Як вбачається зі ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

У відповідності до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні та

має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідачка, які розлучені та проживають окремо, не дійшли згоди щодо спільного вирішення питання виховання свого сина. На даний час вони також у позасудовому порядку не можуть вирішити це питання.

Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 28.04.2017 року № 194 батьку ОСОБА_1 встановлено час спілкування з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня у суботу з 10-00 до 12-00 години в присутності матері за місцем проживання дитини: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Покровська буд 104 (а.с. 8). Дане розпорядження на даний час не змінено, не зупинено не скасовано, та є чинним. Зазначене рішення сторонами спору не оскаржувалось. Із заявами про зміну рішення опікунської ради відповідачка ОСОБА_4А не зверталася.

Відповідно до ст.ст. 257, 263 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідачка ОСОБА_2, бабуся ОСОБА_6, із заявою про встановлення часу побачень з онуком не зверталася.

Судом встановлено, що між позивачами та відповідачкою не склалися відносини, вони не знаходять спільної мови у питаннях спілкування з дитиною ОСОБА_6.

В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачка не надає позивачам можливості належним чином спілкуватися з дитиною. ОСОБА_4 наголошує на тому, що батько не завжди, у призначений для побачень час спілкується з сином, дійсно інколи не мала можливості надати йому час для спілкування, посилаючись на поважні, на її думку, причини. Той факт, що відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підтверджується в судовому засіданні показаннями свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Згідно ст. 81 ЦПК України, позивачами та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить перешкоди їм у спілкуванні з дитиною. Разом з тим, враховуючи відносини, що склалися між сторонами, те, що відповідачка заперечила побачення батька та бабусі за місцем їх проживання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається із вимог ст.ст. 158, 159 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі

одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У відповідності до зазначених норм, Розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації № 194 від 28.04.2017 року, відповідно до вимог ст.ст. 2, 6, 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 157, 158 СК України, Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», було встановлено часи спілкування батька.

Однак, позивачі пояснили, що це Розпорядження не завжди виконується відповідачкою. ОСОБА_4 заперечила цей факт.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачка чинить позивачам перешкоди у спілкуванні з сином та онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Всупереч вимогам законодавства органом опіки та піклування не визначено способів у вихованні дитини бабусею. Також, суд вважає за необхідне визначити їх самостійно з урахуванням думки учасників провадження. Суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципу безумовного права бабусі на спілкування з онуком і забезпечення їх права брати участь в житті та вихованні онука, яке може бути обмежено виключно у разі, коли це безумовно та невідворотно може зашкодити самій дитині.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Із змісту 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159, 257 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а також баби та діда, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, вищевказане рівноправне право батьків щодо дитини може бути обмежено в інтересах саме дитини, а не її батьків.

При вирішенні даного спору, суд приймає до уваги той факт, що батько та мати дитини, а також баба, яка є позивачкою, проживають окремо від дитини, у різних населених пунктах Запорізької області, дитина проживає разом з матірю, проти чого не заперечують позивачі.

Крім того, суд також враховує малолітній вік дитини (ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1), його стать, той факт, що дитина проживає окремо від батька та бабусі, розпорядок дня дитини, те, що він відвідує дитячий садочок.

Суд також при вирішенні даного спору приймає до уваги характеристики позивачів, які містяться у справі, відповідно до яких, позивачі характеризуються з позитивного боку.

Вирішуючи питання щодо необхідності присутності під час побачень позивачів з дитиною також і матері дітей - відповідачки, суд враховує конфліктні стосунки між позивачами, які ґрунтуються на особистих образах, неготовність відповідачки до узгодження спору мирним шляхом, вважає недоцільним визначати обовязковою присутність відповідачки при зустрічах позивачів з дитиною, оскільки, ОСОБА_6 досяг віку, коли може тимчасово перебувати за відсутності матері, а конфлікти та сварки, які виникають між сторонами, на переконання суду, не сприятимуть психологічному комфорту дитини та можуть привести до негативних наслідків для нього. Зустрічі на одинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки слугуватимуть покращенню їх стосунків.

Визначення безперешкодного спілкування позивачів з дитиною у визначені судом дні та часи, суд вважає можливим та необхідним по відношенню до дитини.

За таких обставин, зважаючи на ранній вік дитини, необхідності у нормальному рості та поступовому, планомірному та послідовному розвитку, оскільки дитина у цьому віці потребує постійної емоційної привязаності, ще у повній мірі не може правильно сприймати навколишнє середовище, усвідомлюючи його, легко змінювати звичний режим харчування, активності - відпочинку, що викликатиме нервове перенавантаження, суд вважає, що відірваність від матері на побачення за місцем проживання позивачів, жодним чином не може негативно впливати на дитину. Саме такий порядок визначити суд вважає необхідним, щоб дитина звикла до батька та бабусі, між ними встановився належний контакт, та вони знайшли спільну мову після чого, у разі необхідності, зазначений графік може бути змінено. Вислухавши всіх учасників процесу та дослідивши ретельно всі матеріали справи, суд вважає, що на даний час, підстави для встановлення іншого способу участі в спілкуванні позивачів з дитиною, відсутні.

Посилання відповідачки на те, що син не бажає спілкуватись з бабусею, судом не приймаються до уваги, оскільки інформуванням про родинні стосунки та вихованням дитини займається саме вона, тож саме її як матері думка та ставлення мають пріоритетне значення для формування уявлень дитини про бабусю.

Отже, суд вважає доцільним і справедливим, в інтересах, насамперед дитини, враховуючи права позивачів щодо спілкування з сином та онуком, та права матері, визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спосіб участі в спілкуванні з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та здійсненні його виховання шляхом встановлення побачень у такий спосіб: один раз на місяць у другу суботу з 10-00 години до 12-00 години неділі, без присутності відповідачки - ОСОБА_4 за місцем проживання батька ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, село Бурчак, вулиця Чкалова, 38; влітку, з метою оздоровлення дитини (у тому числі і на морі) - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, один тиждень за домовленістю батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, з правом корегування часу, згідно з графіком відпустки батька; у святкові дні, день народження дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за домовленістю батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, без присутності відповідачки - ОСОБА_4; за домовленістю з відповідачкою ОСОБА_4 ОСОБА_9 брати участь батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 у виховних процесах, навчальних закладах, забирати дитину ОСОБА_6 з дошкільного та шкільного закладів та приводити його за місцем мешкання матері ОСОБА_4 та дитини за адресою: Запорізька область, Василівський район, село Приморське, вулиця Покровська, 104. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 500 гривень 00 копійок кожному, виходячи з часткового задоволення позову.

У іншій частині позову - відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 7, 19, 141, 150-153, 155, 157-160, 257, 263 СК України, ст. 81, ч. 3 ст. 82 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визначити батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 спосіб участі в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійсненні його виховання шляхом встановлення побачень у такий спосіб:

- один раз на місяць у другу суботу з 10-00 години до 12-00 години неділі, без присутності відповідачки - ОСОБА_4 за місцем проживання батька ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, село Бурчак, вулиця Чкалова, 38;

- влітку, з метою оздоровлення дитини (у тому числі і на морі) - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, один тиждень за домовленістю батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, з правом корегування часу, згідно з графіком відпустки батька;

- у святкові дні, день народження дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за домовленістю батьків: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, без присутності відповідачки - ОСОБА_4;

- за домовленістю з відповідачкою ОСОБА_4 брати участь батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 у виховних процесах, навчальних закладах, забирати дитину ОСОБА_6 з дошкільного та шкільного закладів та приводити його за місцем мешкання матері ОСОБА_4 та дитини за адресою: Запорізька область, Василівський район, село Приморське, вулиця Покровська, 104.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 500 гривень 00 копійок кожному.

В іншій частині позову-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_15