Справа № 2/756/407/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мединська Наталія Володимирівна про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер його дядько ОСОБА_4, який ніколи не був одружений та не мав дітей, Після його смерті відкрилася спадщина, і позивач як племінниця померлого є його спадкоємцем за законом.

При цьому позивач зазначає, що в установлений законодавством строк в квітні 2016 р. вона звернулась до приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В. із заявою про прийняття спадщини та від нотаріуса довідалась про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 вже відкрита за заявою відповідача ОСОБА_2, а також дізналася, що існує заповіт ОСОБА_4, який складено на користь рідного брата позивача ОСОБА_2 Також приватний нотаріус КМНО Мединська Н.В. надала позивачу для огляду копію заповіту, складеного 01.12.2006 р. в реєстрі за № 3-3494, посвідченого державним нотаріусом 21 Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, нібито складеного спадкодавцем на користь відповідача, при огляді якого позивачем (з її слів) було виявлено, що підпис на заповіті не належить ОСОБА_4, а саме: прізвище, ім'я та по-батькові написані не власноручно ОСОБА_4 в тексті заповіту.

Позивач зазначає, що у неї виникли сумніви щодо заповіту, тому що померлий дядько з молодих років хворів епілепсією, мав психіатричні розлади, лікувався та стояв на обліку в психіатричній лікарні ім. Павлова та позивач впевнена, що ОСОБА_4 не мав ніяких намірів в 2006 році заповідати своє майно відповідачу та покійний взагалі не міг без стороннього впливу чи примусу заповідати йому своє майно.

Як вказано у позові, 05.09.2016 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 часток АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4, але нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що покійний склав заповіт на користь відповідача.

Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати недійсним заповіт складений 01.12.2006 р. від імені ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2, посвідчений в реєстрі за №3-3494 державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили суд відмовити у ньому.

Представник 3-ої особи - ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав свої письмові пояснення щодо даного позову.

Третя особа - приватний нотаріус КМНО Мединська Н.В. в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як з'ясував суд, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дядьком позивача та відповідача. ОСОБА_4 ніколи не був одружений та не мав дітей.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як з'ясував суд, в установлений законодавством строк в квітні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса КМНО Мединської Н.В. із заявою про прийняття спадщини та від нотаріуса довідалась про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 вже відкрита за заявою відповідача ОСОБА_2 - рідного брата позивача, а також дізналася, що існує заповіт ОСОБА_4, складений на користь ОСОБА_2

Судом встановлено, що положення ст. 392 ЦК України чітко передбачає спосіб захисту права в разі об'єктивного існування права власності на певний об'єкт, якщо це право не визнається іншою особою.

У відповідності до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами.

Судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 було проведено судово-почеркознавчої експертизу щодо з'ясування чи виконував ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 рукописний напис та підписи на заповіті від 01.12.2006 р.

У відповідності до висновку експерта від 29.09.2017 р. № 8-4/978 КНДЕКЦ МВС України встановлено, що підписи ОСОБА_4 на заповіті від 01.12.2006 р. за реєстровим № 3-3494 посвідченого державним нотаріусом 21 Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 виконанні самим ОСОБА_4 Підпис у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій в який внесено запис за реєстровим № 3-3494 від 01.12.2006 р. виконаний ОСОБА_4 (а.с. 154-163).

Відповідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним.

Оцінивши вказані висновки, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про їх необґрунтованість чи неправильність, а тому прийшов до висновку про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Тому керуючись ст. 203, 1217, 1261, 1247, 1297 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354-355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій