Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 484/2939/16-ц

провадження № 61-15335св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, Первомайська міська рада Миколаївської області,

треті особи: ОСОБА_3, автогаражний кооператив «Южний», ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року у складі судді Закревського В. І. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року у складі колегії суддів: Галущенка О. І., Лисенка П. П., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Первомайської міської ради Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_3, автогаражний кооператив «Южний», ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування свідоцтва про право власності на гараж.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт, виданого відділом комунального господарства м. Первомайська строком дії до 14 травня 1976 року та продовженого до 01 травня 1977 року, він за власні кошти побудував гараж по АДРЕСА_1, але не ввів його в експлуатацію та не здійснив його реєстрацію відповідно до вимог закону.

У той же час факт зведення цього будівельного об'єкта та його належність ОСОБА_1 підтверджується рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року, в якому зазначено, що гараж є спільною власністю ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 гаражем став користуватися її чоловік ОСОБА_2, який згодом відповідно до рішення Первомайської міськради Миколаївської області від 14 серпня 1996 року № 213 ввів його в експлуатацію та отримав свідоцтво про право власності на спірний гараж.

Позивач вважав незаконним це рішення органу місцевого самоврядування в частині введення гаража в експлуатацію та видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на гараж.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 14 серпня 1996 року № 213 «Про затвердження актів прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» у частині затвердження акта прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта ОСОБА_2 на гараж в автогаражному кооперативі «Южний» та в частині зобов'язання міського комітету житлово-комунального господарства видати свідоцтво на право власності на гараж в автогаражному кооперативі «Южний» ОСОБА_2, та скасувати свідоцтво про право власності на гараж АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_2 03 грудня 1996 року на підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 14 серпня 1996 року № 213 «Про затвердження актів прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено того, що йому виділялась земельна ділянка для забудови гаража та що він здійснив дії, які б свідчили про закінчення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішенням Первомайського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року не визнавалося право власності ОСОБА_1 на гараж, а було визначено лише порядок користування цим об'єктом ОСОБА_1 та ОСОБА_5, при цьому не зазначено, де він знаходився, кому належить, яка його площа тощо. Крім того, позивачем не надано доказів того, що він є членом автогаражного кооперативу «Южний». Оскільки він не набув прав забудовника або власника новоствореного об'єкта чи його користувача як член кооперативу, то оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування його законних прав та інтересів не порушує.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили належним чином обставин справи та не надали належної оцінки тому, що станом на 11 грудня 1979 рік спірний гараж був побудований. Автогаражний кооператив «Южний» створено рішенням виконкому Первомайської міської ради народних депутатів лише 18 червня 1985 року № 419. Суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що автогаражний кооператив «Южний» не мав права розпорядження спірним гаражем.

У травні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, в якому він просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 отримав дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий відділом комунального господарства м. Первомайська строком до 14 травня 1976 року та продовжений до 01 травня 1977 року, для будівництва гаража по АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Рішенням виконкому Первомайської міської ради народних депутатів від 18 червня 1985 року № 419 «Про організацію автогаражного кооперативу» затверджено протокол загальних зборів від 13 квітня 1985 року автогаражного кооперативу в складі 38 індивідуальних володільців транспортних засобів та присвоєно кооперативу найменування «Южний».

Цим же рішенням рекомендовано особам, які фактично збудували гаражі на території кооперативу, здійснити дії щодо вступу до кооперативу та прийняття його статуту.

Серед осіб, які стали засновниками та членами новоствореного кооперативу, прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Судами також встановлено, що право користування гаражем, який не був прийнятим у експлуатацію, позивач передав своїй доньці - ОСОБА_6

Після прийняття статуту автогаражного кооперативу «Южний», яким надано повноваження правлінню щодо прийняття та виключення з членів кооперативу, рішенням правління кооперативу «Южний» від 10 лютого 1990 року (протокол № 19) прийнято до складу членів кооперативу ОСОБА_2 замість ОСОБА_6 (а. с. 96).

Рішенням Первомайської міськради Миколаївської області від 14 серпня 1996 року № 213 «Про затвердження актів прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта на гараж в автогаражному кооперативі «Южний» та зобов'язано міський комітет житлово-комунального господарства видати ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на гараж АДРЕСА_2 (а. с. 11, 12, 164).

Відповідно до заяви від 30 листопада 2014 року ОСОБА_2 повідомив автогаражний кооператив «Южний», що продав гараж НОМЕР_1 ОСОБА_4 (а. с. 78).

Згідно із заявою від 05 вересня 2014 року ОСОБА_4 просив прийняти його в члени автогаражного кооперативу «Южний» (а. с. 77).

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у 2014 році прийнято в члени автогаражного кооперативу «Южний».

Відповідно до статті 15 Закону України від 07 лютого 1991 року 697-ХII «Про власність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, член гаражного кооперативу, який повністю вніс власний пай за гараж, наданий йому у користування, набуває право власності на це майно.

Такі підстави набуття права власності на гараж виникають лише з часу прийняття цього закону, тобто з 1991 року.

Таким чином, доводи в касаційній скарзі ОСОБА_1 про набуття ним права власності на гараж є безпідставними, оскільки до прийняття Закону України «Про власність» статтею 100 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачена можливість набуття у власність лише житлового будинку за умови виділення для будівництва земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 20-25 Статуту кооперативу по будівництву та експлуатації колективних гаражів-стоянок для автомобілів і мотоциклів, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP від 16 листопада 1962 року № 1318, кожному члену кооперативу надається в постійне користування бокс або місце стоянки для автомобіля чи мотоцикла, що належить йому відповідно до внесеного паю та норми площі, встановленої для цієї марки автомобіля, мотоцикла.

Член кооперативу зобов'язаний внести грошові кошти в розмірі паю повністю до початку будівництва.

Розмір паю кожного члена кооперативу має дорівнювати вартості будівництва боксу або місця стоянки для одного автомобіля, мотоцикла.

Член кооперативу зобов'язаний внести всі витрати по управлінню гаражем-стоянкою та його експлуатації в розмірі, визначеному загальними зборами.

Член кооперативу по будівництву та експлуатації гаража-стоянки не може бути одночасно членом іншого кооперативу по будівництву та експлуатації гаража-стоянки.

Член кооперативу має право: а) користуватися наданим йому боксом або місцем стоянки протягом усього часу існування кооперативу; б) добровільно, за своєю заявою, вийти з кооперативу в який завгодно час як до початку, так і після закінчення будівництва; в) передавати за згодою загальних зборів членів кооперативу свій пай і право користування боксом або місцем стоянки батькам, чоловіку (жінці), дітям або рідним братам чи сестрам, якщо ці особи мають власний автомобіль чи мотоцикл, зареєстрований у встановленому порядку.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний гараж за рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року є об'єктом спільної власності позивача та ОСОБА_3, є необґрунтованими, оскільки рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року визначено не право власності ОСОБА_1 на гараж, а порядок користування цим об'єктом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а. с. 10). Крім того, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що це рішення не має преюдиційного значення при розгляді цієї справи, відповідно до частини другої статті 61 ЦПК України 2004 року , оскільки у справі за позовом про порядок користування гаражем не брали участі відповідачі та треті особи, які є учасниками цієї справи.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк