Справа №265/8514/17
Провадження №2-о/265/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Обґрунтування заяви:

Заявниця ОСОБА_1 зазначила, що з червня 1976 року по 20.07.2017 року (42 роки) знаходилась з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках і проживала з ним однією сімєю. Вони були пов'язані спільним побутом, мали спільні права й обов'язки, піклувались один про одного. Свою зарплату і пенсію чоловік віддавав їй, тому що вона вела сімейний бюджет.

20.07.2017 року ОСОБА_4 помер. Спільних дітей не мали. З 1976 року в іншому зареєстрованому шлюбі не знаходились.

Після смерті ОСОБА_4 вона організовувала та оплачувала його похорон і поминки, але деякі особи її ображали, принижували, зводили на неї наклеп, що вона його співмешканка, не годувала, не доглядала за ним, не вела спільне господарство, з ним разом не проживала, не прала речі, не прибирала в приміщенні та інше. Таке ставлення до неї з боку ОСОБА_5, ОСОБА_6 (дівоче прізвище) та інших.

Вказувала, що ці особи принижують її честь і гідність, наносять їй моральні страждання. Це пов'язано з тим, що у неї відсутнє свідоцтво про шлюб, яке б підтверджувало б факт, що вона була дружиною ОСОБА_4 з червня 1976 року до дня смерті чоловіка, і вони були сім'єю без оформлення документів в органах РАЦС.

Таким чином у заявниці виникла необхідність установлення факту проживання однією сім'єю, щоб припинити принизливі дії стосовно неї, які здійснюються більше 4 місяців і попередити приниження її честі й гідності.

Зазначала, що факт їхнього спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і жінки, без офіційного оформлення в органах РАЦС підтверджується доданими до заяви документами, а також показаннями свідків.

Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт того, що заявник ОСОБА_1, була дружиною ОСОБА_4 і проживала однією сім'єю разом з ним у період з червня 1976 року по 20 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1.

Судовий розгляд:

Ухвалою суду від 12.03.2018 року до участі у розгляді справи, за ініціативою суду, у якості заінтересованої особи був залучений ОСОБА_2.

14.03.2018 року заінтересована особа ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зокрема, що факт проживання ОСОБА_1 з його братом ОСОБА_4 з 1976 року і по день його смерті визнає. Проте вважає, що встановлення даного факту не має юридичного значення, оскільки від його встановлення не залежить виникнення, зміна, припинення цивільно-правових відносин. До числа осіб, які за думкою ОСОБА_1 принижують її честь і гідність, він не зазначений, що вбачається з її заяви. Просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви, а справу розглянути у його відсутність.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 підтримали заяву та просили її задовольнити.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду повідомила, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вона знайома біля 50 років. Проживали вони весь час по вул.Володимирській у кв.1. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет, ніколи не сварилися. Разом прожили більше 40 років. Вони часто зустрічалися разом, вона ходила до них у гості. Похорон та лікування оплачувала ОСОБА_1 Також їй відомо, що у ОСОБА_4 є дві сестри та брат. Хто така ОСОБА_5 їй невідомо, а ОСОБА_6 ймовірно співмешканка брата померлого.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знає приблизно з 1980 1981 року, коли познайомилися з ними у громадських справах. Проживали вони по вул.Володимирській у кв.1. Вона часто приходила до них у гості та вони до неї, були на днях народженнях.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що з ОСОБА_4 вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з ОСОБА_1 були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає ОСОБА_1 їй нічого невідомо. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не знає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що з ОСОБА_4 вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з ОСОБА_1 були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає ОСОБА_1 їй нічого невідомо. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не знає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду повідомила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 більше 30 років. Була у них вдома та на дачі, разом відзначали свята. Зазначила, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 все було спільне. Проживали вони ІНФОРМАЦІЯ_1, вона була у них у гостях, у квартирі бачила речі обох. ОСОБА_5 вона не знає, була очевидцем, як ОСОБА_6 ображала ОСОБА_1. Їй відомо, що у померлого ОСОБА_12 є рідні: брата ОСОБА_2, сестра Люба, яка мешкає десь у Росії та сестра ОСОБА_3, яка живе у Маріуполі.

Ухвалою суду від 08.05.2018 року до участі у розгляді справи, за ініціативою суду, у якості заінтересованої особи була залучена ОСОБА_3.

В судове засідання призначене на 23.05.2018 року ОСОБА_3 не зявилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Неявка в судове засідання заінтересованих осіб, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки вони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Оцінка суду:

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду, судом були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також досліджені карти виїзду швидкої допомоги за адресою: АДРЕСА_2 за період з 29.01.2017 року по 19.07.2017 рік на імя ОСОБА_4; публікація в газеті від 08.11.2003 року щодо ОСОБА_1; особисті фотографії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за період з 1977 року по 2016 рік; особиста кореспонденція ОСОБА_1 за період з 1982 року по 2016 рік на адресу: АДРЕСА_3; документи повязані з похованням ОСОБА_4

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Доказів того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, суду не надано.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку, враховуючи пояснення ОСОБА_2, який не заперечував щодо факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, суд робить висновок про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з червня 1976 року по 20 липня 2017 року однією сім'єю без шлюбу, а отже вважає заяву ОСОБА_1 в цій частині обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В той же час, суд вважає, що заява в частині встановлення факту того, що заявник ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4 є необгрунтованою виходячи з наступного.

Частина 1 ст.12 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до з 01.01.1970 року 26.07.2010 року) передбачала, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. А ст.13 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до 26.07.2010 року) встановлювала, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Вказані положення узгоджуються з ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, як з положень Кодексу про шлюб та сімю України, так і з положень Сімейного кодексу України вбачається, що дружиною стає лише жінка, яка зареєструвала шлюб з чоловіком в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Крім того, ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України встановлює, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 в частині встановлення факту того, що вона була дружиною ОСОБА_4, виходячи з положень Кодексу про шлюб та сімю України та/або положень Сімейного кодексу України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81, 89, 259, 265, 273, 315 319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з червня 1976 року по 20 липня 2017 року проживання однією сім'єю без шлюбу.

3. В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

4. Це рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст цього рішення складено 30.05.2018 року.

Суддя А.В. Щербіна