АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/930/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретар Наконечна М.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року (постановлену в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Льон О.М.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 квітня 2018 року представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними договорів дарування.

Одночасно з подання позовної заяви, 23 квітня 2018 року ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення позову.

В обгрунтування вимог вказаної заяви зазначив, що предмет спору пов'язаний з об'єктами нерухомого майна і в разі задоволення позову, квартира, будинок та земельна ділянка підлягатимуть поверненню позивачу. Проте, в разі невжиття судом заходів забезпечення позову, відповідач може відчужити спірні об'єкти нерухомого майна, внаслідок чого права на вказане майно перейдуть до третіх осіб, що може значно ускладнити майбутнє виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Тому, просив вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на наступні об'єкти нерухомості:

квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 435,3 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2,

земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,4251 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2,

будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_3, який належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 25 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та призначено попереднє судове засідання у справі.

Ухвалою Канівського міськрайонного суд Черкаської області від 25 квітня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування накладено арешт на нерухоме майно:

квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 435,3 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2,

земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,4251 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2,

будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_3, який належить на праві власності ОСОБА_2

Свою ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання недійсними договорів нерухомого майна та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому дійшов висновку про задоволення заяви.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду, адвокат ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 оскаржила її у встановленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що заява про забезпечення позову як і позовна заява подані з порушенням правил підсудності до невідповідного суду, тому заява про забезпечення позову ніяк не могла бути розглянута Канівським міськрайонним судом Черкаської області, оскільки спір повинен вирішуватися Шевченківським районним судом м. Києва.

Крім того, зазначила, що матеріали справи не містять жодних доказів підтвердження наміру ОСОБА_2 щодо відчуження вказаного нерухомого майна, а посилання позивача ґрунтуються лише на припущеннях.

Також, вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами з огляду на те, що задоволення позову автоматично не породжує жодних майнових прав позивача на це майно, що не було взято судом до уваги при постановленні даної ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 останній вказав, що ухвала суду є законною, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

В обгрунтування відзиву зазначив, що в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_5, вказане рішення суду подається державному реєстратору, який відповідно на його підставі, керуючись ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна» вчинить реєстраційні дії із скасування записів про право власності ОСОБА_2 на спірні об'єкти нерухомого майна та відповідно відновить чинність попередніх записів про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірні об'єкти нерухомого майна. В разі ж, якщо під час розгляду справи, відповідач здійснить відчуження спірних об'єктів нерухомості, то відповідно права на вказані об'єкти нерухомості виникнуть у третіх осіб, внаслідок чого, навіть у разі задоволення поданого позову, державний реєстратор не зможе в повному обсязі виконати майбутнє судове рішення та відновити права ОСОБА_5 Саме для усунення вищенаведених ризиків і була подана заява про забезпечення позову, яка обгрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він може звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов, серед іншого, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами фактично виник спір відносно об'єктів нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 435,3 кв.м., земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 0,4251 га, будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_3.

Предметом позовних вимог є визнання недійсними договорів дарування вищевказаного майна.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову правильно врахував, що попереднім власником майна був позивач по справі, і в разі задоволення його позовних вимог відновиться попередній запис про право власності на спірне нерухоме майно шляхом скасування реєстраційного запису про право власності ОСОБА_2

Оскільки, в разі відчуження відповідачем об'єктів нерухомого майна, права на них перейдуть до третіх осіб, виконання рішення суду буде утруднене і відновити права ОСОБА_5 в повному обсязі державний реєстратор буде позбавлений можливості.

Тому, суд обгрунтовано дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на дане майно.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами спростовуються встановленими обставинами справи, а саме тим, що арешт накладено лише на ті об'єкти нерухомого майна, які є предметом спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів перевіривши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовують встановленими обставинами та матеріалами справи і підстав для скасування чи зміни ухвали суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2018 року.