Справа № 366/910/18
Провадження № 2-о/366/16/18
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2018 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Мартовицької Н.Є.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа головне управління державної міграційної служби України в Київській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_12 року у смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області. З того часу проживає в Україні, в т.ч. на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року - він разом із батьками проживав у с. Вилок Виноградівського району Закарпатської області. У 2005 році він переїхав на постійне місце проживання у АДРЕСА_1, і проживає в цьому селі до цього часу, однак зареєструвати своє місце проживання не може, бо паспорта не отримував, підтвердити свою особу не може. На даний час проживає у с. Обуховичі разом із цивільною дружиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, з якою мають трьох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6

21.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного сектору управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України та проведення процедури встановлення особи, проте йому було відмовлено.

Без встановлення особи та факту постійного проживання на території України заявник позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, який є документом, що підтверджує громадянство України та його особу.

Заявник просив встановити наступні юридичні факти:

1)Встановити його особу: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця смт. Вилок Закарпатської області;

2)Встановити факт, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець смт. Вилок Закарпатської області, постійно проживає на території України з моменту проголошення незалежності України - 24.08.1991 року, на 13.11.1991 р. та по теперішній час.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник підтримали заяву про встановлення юридичних фактів, посилаючись на обставини, викладені вище. ОСОБА_1 зазначив, що хоче оформити паспорт, щоб офіційно влаштуватись на роботу, хоче працювати.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. Відзиву на заяву не надіслали.

Суд, вислухавши заявника, його представника, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги заявника у повному обсязі, оскільки суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника про встановлення факту, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_12 р. і цей факт підтверджується свідоцтвом про його народження, а також, що з моменту народження він проживав на території України, в т.ч. на час проголошення незалежності України 24.08.1991 р. та 13.11.1991 р.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження ( п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК). Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_13 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2018 року: актовий запис № 9 від 05.05.1977 року, місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, свідоцтво повторне видано Іванківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що він є рідним братом заявника, який народився у с. Вилок Закарпатської області, де народився і він у 1983 році. Все життя вони жили на території України. Потім переїхали жити в АДРЕСА_2 Фактично їх тут живе троє (заявник, їх сестра і він, свідок). Коли свідок був маленьким ( 4 роки), то заявник фактично їх, як міг, утримував, бо вони залишились без батьківського піклування. Вони все життя жили на території України, ніколи за її межі не виїжджали.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила, що заявник є її цивільним чоловіком, з яким вони проживають зарозом з 2006 року і мають трьох спільних дітей:ІНФОРМАЦІЯ_14 ІНФОРМАЦІЯ_15та ІНФОРМАЦІЯ_9 Живуть разом у її спадковій хаті в с. Обуховичі. Запевняє, що чоловік все життя жив на території України, за межі України ніколи не виїжджав.

Згідно з довідкою Обуховицької сільської ради № 157 від 21.02.2018 року заявник дійсно проживає в АДРЕСА_3 без реєстрації.

У березні 2018 року заявник звернувся в Іванківський районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України.

22.03.2018 року заявнику листом № Л-19 було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України, оскільки встановити особу за наданими ним документами немає можливості, як і через відсутність документів, які підтверджують громадянство України або належність до громадянства України.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для одержання паспорта громадянина України заявником є об'єктивні перешкоди: компетентні органи не встановили його особу та у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують належність до громадянства України.

Відповідно до п.п.8.1 п.8 Наказу № 320 МВС України від 13.04.2012 року, особи, які вперше отримують паспорт після досягнення 18-річного віку, проходять процедуру встановлення особи.

Відповідно до ч.6 и.35 Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року № 302, заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Оцінивши надані суду письмові докази, показання свідків, суд приходить до однозначного висновку, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 року у смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, його батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і це підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2018 року (актовий запис № 9 05.05.1977 року, місце реєстрації - відділ реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області).

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку окремого провадження суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991року або 13.11.1991року.

П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Пунктом 4 Стратегії захисту та інтеграції в українське суспільство ромської національної меншини на період до 2020 року, схваленої Указом Президента України від 8 квітня 2013 року № 201/2013 з метою з реалізації Стратегії щодо правового захисту ромів завданням Стратегії є сприяння в отриманні ромами, які на законних підставах перебувають на території України, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Заявнику встановлення зазначених вище юридичних фактів (його особи та постійного проживання на території України з моменту народження та станом на 24.08.1991 року) необхідно для отримання паспорту громадянина України, можливості документально підтвердити ці факти у позасудовому порядку він позбавлений. Аналізуючи взаємозв'язок досліджених доказів, суд вважає, що заява є доведеною та обґрунтованою, тому суд задовольняє її.

На підставі наведеного, керуючись ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа головне управління державної міграційної служби України в Київській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити особу заявниці, а саме, що заявник - ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_13 року у смт. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2018 року: актовий запис № 9 від 05.06.1977 року, місце державної реєстрації відділ ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області.

Встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженка с. Вилок Виноградівського району Закарпатської області, постійно проживає на території України з моменту народження, в т.ч. на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (29.05.2018 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Н.П.Слободян