Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1527/18
Провадження № 2/480/757/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

при секретарі Куртась К.В.,

розглянувши 06 грудня 2018 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

16.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з усього його майна, реєстраційний номер обтяження 11333204, що накладений постановою № 27246525 Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.06.2011, реєстраційний номер обтяження 10461426, що накладений постановою № 22174248 Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 25.10.2010.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта він дізнався, що Відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: 27246525, виданий 22.06.2011, видавник ВДВС Миколаївського РУЮ накладено арешт на все його нерухоме майно.

На сьогоднішній день щодо нього не відкрито жодного виконавчого провадження тому відсутні законні підстави для накладення арешту на все нерухоме його майно.

Враховуючи те, що виконавче провадження відсутнє, а тому і відсутня правова підстава для примусових дій державного виконавця - які полягають в арешті майна. Тому підставою для зняття арешту майна є рішення суду.

Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, натомість його представник надав письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився при тому представник ВДВС надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу та не заперечує проти позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, при виконанні виконавчого провадження № 27246525 по виконанню виконавчого листа №2-03-185, виданого 07.06.2010 року Миколаївським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Приватбанк бргу в розмірі 5641,28 грн. накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1.

Згідно листа від 13.05.2018 позивачу було повідомлено, що зняти арешт з нерухомого майна, накладений при виконанні виконавчого провадження № 27246525 по виконанню виконавчого листа № 2-03-185, виданого 07.06.2010 Миколаївським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ПриватБанк" боргу в розмірі 5641,28 грн., з підстав передбачених Законом України "Про виконавче провадження", немає можливості оскільки зазначене виконавче провадження завершене 11.12.2012 згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" та, відповідно, знищене у зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма також міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст. 391 ЦК України, вказує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд вважає позов про зняття арешту з нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 19, 81, 89, 258,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 задовольнити.

Зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, реєстраційний номер обтяження 11333204, що накладений постановою № 27246525 Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.06.2011, реєстраційний номер обтяження 10461426, що накладений постановою № 22174248 Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 25.10.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_2

05.12.2018