Номер провадження 2/754/1848/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач МТСБ України звернувся до відповідача ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.06.2014 року о 04 год. 40 хв. по вул. Васильківській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Мазда 626 д/н НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 та Міцубісі д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 На момент ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП автомобіль Міцубісі, що належить ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 15 684, 16 грн. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 15 684, 16 грн. Також позивачем були понесені додаткові витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 682, 00 грн. Винним в даній ДТП визнаний відповідач ОСОБА_1 Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 16 366, 16 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження виплати страхового відшкодування, оскільки виплата в розмірі 15 684, 16 грн. перерахована на рахунок ФОП ОСОБА_4, але доказів, що саме останній здійснював ремонт пошкодженого автомобіля надано не було. Крім того, заяву про виплату страхового відшкодування подала ОСОБА_5, яка не має жодного відношення до ДТП, що відбулася 09.06.2014 року, оскільки автомобілем Міцубісі д/н НОМЕР_2 керував ОСОБА_2, а власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_3, а тому позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Разом з тим, відповідач просить застосувати строки позовної давності, тому що вони були пропущенні позивачем при подачі позовної заяви.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2014 року о 04 год. 40 хв. по вул. Васильківській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Мазда 626 д/н НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_1 та Міцубісі д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

В результаті ДТП автомобіль Міцубісі отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ОСОБА_3 була завдана матеріальна шкода, розмір якої становить 15 684, 16 грн., що підтверджується звітом від 26.06.2014 року № 594 про оцінку автомобіля.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, що підтверджується постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

На момент ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Станом на 09.06.2014 року автомобіль Міцубісі д/н НОМЕР_2 був застрахований за полісом № АС/2129924 з лімітом страхового відшкодування в 50 000, 00 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2129924.

Однак, згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Тобто, всупереч ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заяву про відшкодування шкоди було подано особою, яка не є, а ні потерпілою, а ні учасником ДТП.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 має законні підстави для звернення з заявою до МТСБУ суду надано не було.

Згідно із ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров′ю та майну третіх осіб під час ДТП.

У зв'язку із настанням події, передбаченої п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ у серпні 2014 року здійснило виплату відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_4 в розмірі 15 684, 16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-23695 від 29.08.2014 року.

Однак позивач не надав жодного допустимого та належного доказу, який би підтверджував, що саме ФОП ОСОБА_4 здійснював ремонт пошкодженого автомобіля Міцубісі д/н НОМЕР_2, а тому й відсутні докази, що МТСБУ виконав покладені на нього обов'язки щодо виплати відшкодування потерпілому, чи іншій особі, яка має на це законне право.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 просила суд застосувати позовну давність до вимог МТСБУ у зв'язку зі спливом трирічного строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування 29.08.2014 року, то перебіг строку позовної давності розпочався з 30.08.2014 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2806цс16, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов'язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов'язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з позовом після спливу строку позовної давності, оскільки виплату МЬСБУ здійснило 29.08.2014 року, а подав позовну заяву позивач до суду 03.10.2017 року, тобто поза межами трирічного терміну звернення до суду з позовом.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-1349цс15, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Отже, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 11, 252-256, 266, 267, 599, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: бул. Русанівський, 8, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Головуючий: