У Х В А Л А

іменем України

05 листопада 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище зазначеним позовом.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 5, 10 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, а саме належності їй на праві власності кімнат АДРЕСА_1 не проживання відповідача за вказаною адресою пів року, як це передбачено ст. 71 ЖК України.

Крім вказаного позивачем не додано до позовної заяви докази, що підтверджують вище наведені обставини, а також докази на які позивач посилається в тексті позову, а саме покази свідків.

Зокрема, позивачем не надано суду підтвердження, що нею не подано до суду іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить для фізичної особи 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (704, 80 грн.).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом виконання п. 5, 10 ч. 3 ст. 175 та ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Саламон