Провадження № 2/522/2094/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 19 160.48 грн..

Позов обґрунтовано тим, що в результаті ДТП за участю відповідача, транспортному засобу позивачки було завдано пошкодження, котрі не в повному обсязі були відшкодовані страхувальником відповідача, у зв'язку з чим вона звернулась до суду по захист свої прав та відшкодування завданої матеріальної шкоди.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав, зазначених у письмовому відзиві та запереченнях на позовну заяву.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був сповіщений у встановленому законом порядку, про причини неможливості прибуття у судове засідання не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 6 Закону зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до п. 22. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 35. 1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.1 ст. 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено, що позивачка звернулася до третьої особи з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу в ДТП, в зв'язку з чим було перераховано страхове відшкодування за шкоду, завдану майну, в межах ліміту відповідальності в розмірі 50 000, 00 грн..

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За таких обставин та викладеного вище, суд приходить до висновку про виконання зобов'язань за умовами укладеного з водієм забезпеченого транспортного засобу, а тому підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Позивачка будь-яких доказів, які б підтвердили їх доводи або спростовували твердження відповідача в судовому засіданні та надані ним докази, не надали.

В свою чергу твердження відповідача підтверджені належними та допустимими доказами, сумніватися в об'єктивності яких у суду немає підстав.

Враховуючи викладене, суму виплаченого страхового відшкодування, наданих позивачкою доказів на підтвердження заподіяної шкоди, суд вважає хибною позицію позивачки про обов'язок відповідача виплатити їй суму страхового відшкодування за шкоду, в повному обсязі, визначеному договором.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 15, 16, 979 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.11.2018 року.

Суддя В.І. Загороднюк

15 листопада 2018 року