Справа № 138/1986/18
Провадження №:2/138/778/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2018 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Політанської Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини викликаних її хворобою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини викликаних її хворобою, мотивуючи тим, що 10.04.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в їхній сімї народилися діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Подружнє життя не склалося і 02 квітня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач, згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 лютого 2015 року, сплачує на утримання дітей аліменти в розмірі по 400 гривень на кожну дитину, до досягнення повноліття. Проте аліменти сплачує не в повному обсязі, в звязку з чим утворилася заборгованість.

В 2014 році дочка ОСОБА_4 важко захворіла на таку хворобу як «Симптоматична тотальна алопеція», з того часу вона повністю облисіла, втратила все волосся, в звязку з чим понесені великі витрати на лікування. З червня 2016 року по грудень 2016 року донька проходила лікування в Вінницькій приватній клініці «Н.С.П.», на її лікування було витрачено 4359 гривень. З березня 2017 року по жовтень 2017 року дочка ОСОБА_4 продовжувала лікуватися амбулаторно в клініці «Н.С.П.» м. Вінниця, на лікування було витрачено 3631 грн. 85 коп. В 2018 році лікування було продовжено і витрати на нього склали 2644 гривні 10 коп. Таким чином, на протязі 2016-2018 року на лікування доньки було витрачено 10634 гривні 95 копійок. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на додаткові витрати на лікування дитини, хоча повинен це робити. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача 5320 грн. додаткових витрат понесених нею на лікування дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає, оскільки не погоджується з вибраним методом лікування дитини у приватних медичних закладах та з призначеними ліками, оскільки придбані вони не в офіційних аптеках та не були рекомендовані дитині офіційними медичними закладами. Крім того, просить врахувати, що він на даний час не працює, маю другу сімю та доньку від другого шлюбу, яка також знаходиться на диспансерному обліку з різними хворобами.

Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

сторони спору перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2015 року було розірвано (а.с.22).

За час спільного подружнього життя у сторін спору народилися діти: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 203699, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 240168 та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 290369 (а.с.23,24,25).

Згідно рішення Могилів-подільського міськрайонного суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.18).

Позивач звернулася до суду як ОСОБА_1, оскільки змінила прізвище «Рябошапка» на дошлюбне «Борденюк», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.21).

Згідно довідки виконкому Серебрійської сільської ради №939 від 12.06.2018, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.20).

Неповнолітній доньці сторін ОСОБА_7, в 2016 році було встановлено діагноз, який потребує вартісного лікування, а саме: тотальна алопеція, стадія прогресування, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.57-72). Позивач вимушена була проводити лікування доньки за власний рахунок, згідно призначень лікаря. Таке лікування вона проводила не в державному медичному закладі. Проте, громадяни мають право обирати в якому медичному закладі проводити лікування у державному чи у приватному при наявності відповідної ліцензії. На лікування доньки позивачем було витрачено кошти в сумі 10634,95 гривні, як вбачається з товарних чеків та призначень лікаря в картці амбулаторної хворої, квитанції, фіскальних чеків (а.с.4-12,15-17).

Згідно трудової книжки ОСОБА_3, станом на теперішній час він не працює, 13.09.2016 йому припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.48,49).

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 360850, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с.50).

Проте надані відповідачем копія трудової книжки та свідоцтва про народження дитини, не свідчать про стан його здоровя, чи про стан здоровя дитини, а також про те, що він не в змозі влаштуватися на роботу та отримувати відповідний дохід. Крім того у відзиві відповідач підтвердив, що допомоги на лікування доньки не надавав.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Проаналізувавши норми СК України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на лікування неповнолітньої дитини є додатковими витратами; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на лікування дитини. Наявність додаткових витрат позивачем доведена. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані.

З огляду на положення ст.180 та 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, те, що відповідачем не повідомлені обставини, що мають істотне значення для визначення судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею витрат на лікування дитини, а саме: додаткові витрати в розмірі 5317,47 грн.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 141,180-181,185 СК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, одноразово додаткові витрати на оплату лікування неповнолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, в розмірі 5317 (пять тисяч триста сімнадцять) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.12.2018.

СУДДЯ: