Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/533/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.05.2018 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодима, Одеської області, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (на підставі ордеру), звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що позивач проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23.04.2007 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача посилається на те, що після прийняття рішення судом про стягнення з відповідача аліментів, син ОСОБА_1 подорослішав, у звязку з чим значно збільшилися витрати на його виховання, утримання та навчання, забезпечення дозвілля. Ці обставини зумовили значне збільшення витрат на дитину при незмінному розміру доходу позивача, що свідчить про значне погіршення майнового стану позивача. Все і змусило позивача звернутися до суду за захистом свого права. Просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття 24 травня 2020 року.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Про ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, позицію представника позивача, викладену в позовній заяві, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №084550, виданого 05 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №31 (а.с.8).

Позивач отримує аліменти на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23 квітня 2007 року (справа №2-322/2007) в розмірі 1/3 частини місячного доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку (а.с.11).

Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., …батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини….

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів».

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З позовних вимог представника позивача вбачається, що той просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.192 ч.1 цього ж Кодексу розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначені приписи Закону, позивач зобовязана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів з відповідача.

В той же час, з досліджених судом матеріалів справи, яких-небудь доказів, які б підтверджували позовні вимоги, ОСОБА_1 не надано, а отже, на думку суду, в задоволенні позову слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, керуючись статтями 12, 81, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без

Відповідно до п/п15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд.

Суддя А.І.Гура