ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 636/1212/18

провадження № 22-ц/818/1503/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кругової С.С.,

суддів: Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 вересня 2018 року, ухвалене суддею Оболєнською С.А.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява вмотивована тим, що 24.06.2017 о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ГАЗ» номерний знак НОМЕР_3 на 6 км. автодороги К.Яруга - Н. Покровка, не дотримавшись безпечної дистанції у результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1. під керуванням ОСОБА_1., про що було складено протокол про адміністративне порушення БР№098820 від 24.06.2017.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13717 від 04.09.2017 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ВАЗ 2017, державний номер НОМЕР_1, складає 52540, 30 грн. Витрати на експертне автотоварознавче дослідження склали 2019,60 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Іллічівське».

Оскільки відповідач ухиляється від добровільного відшкодування заподіяної шкоди, позивач був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав. Також зазначав, що звернення з позовом саме до відповідача, а не до страхової компанії, є правом позивача, а в разі задоволення позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову про задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Так, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Закон надає потерпілому право одержати сттрахове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його.

При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.Так, потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно- правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів вважає висновки суду обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2017 року о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ГАЗ» номерний знак НОМЕР_3 на 6 км. автодороги К.Яруга - Н. Покровка, не дотримавшись безпечної дистанції у результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1. під керуванням ОСОБА_1.

ОСОБА_2 порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 24.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13717 від 04.09.2017 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ВАЗ 2017, державний номер НОМЕР_1, складає 52540, 30 грн. Витрати на експертне автотоварознавче дослідження склали 2019,60 грн.

Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_2 який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1, в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди складає 52540 грн. 30 коп. Викладене підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 13717 складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса від 04.09.2017.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СТ Іллічівське», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/247790 від 16.08.2016 року.

Позивач не звертався до страхувальника ПрАТ «СТ Іллічівське» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 24.06.2017 року. Також, не звертався позивач і з листом з вимогою про проведення виплати страхової компенсації за нанесення матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2017 року.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не зверталась до відповідача ОСОБА_2 з листом з вимогою про добровільне відшкодування відповідачем спричинених позивачу збитків у розмірі 52540 грн. 30 коп.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з наданнясвоєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такі висновки відповідають постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, який зазначав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов'язок у межах суми страхового відшкодування.

Позивач не звертався до страховика з листом, який містить вимогу про добровільне відшкодування збитків.

Між тим, позивач і не отримував відмови у виплаті такого відшкодування від страхової компанії ПрАТ «СТ Іллічівське», тому зазначені обставини висновків суду не спростовують.

Позивач вказує, на недійсність полісу , як на підставу своїх вимог саме до заподіювача шкоди, проте, відповідно до поліса №АК247790 він є дійсними до 15.08.2017 року, включно (а.с.116), тоді як ДТП сталася 24.06.2017 року.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є вірним, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а саме встановленими судовим розглядом фактами.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, та таким що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст складено 11 грудня 2018 року