Справа № 728/2126/17 Провадження № 22-ц/795/596/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Боброва І. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді ОСОБА_2,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки квартири,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, приватний нотаріус Бахмацького районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_6, ОСОБА_7,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції місто Бахмач Чернігівської області,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 13.03.2018,

У С Т А Н О В И В :

06.11.2017 ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_8, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частки квартири від 22.03.2008, укладений від його імені ОСОБА_5 зі сторони продавця та ОСОБА_8 зі сторони покупця, що посвідчений нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу ОСОБА_6, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1998 року по 2013 рік позивач та ОСОБА_5 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 26 грудня 2003 року вони придбали чотирикімнатну квартиру, що розташована по вул. Дружби, б. 7, кв. 23. Свою 1/2 частку ОСОБА_5 оформила на свою матір відповідача у справі ОСОБА_8, а інша 1/2 частка оформлена на позивача. В цій квартирі вони спільно проживали як чоловік та дружина до 2013 року. 30 жовтня 2006 року позивач видав ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив її бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських та інших органах і організаціях з питань придбання на його імя, відчуження, здачі в оренду, передачі в заставу з метою забезпечення його зобовязань, а також вчинення будь - яких інших дій щодо належного йому рухомого та нерухомого майна. 4 липня 2017 року відповідач через свого представника ОСОБА_5 подала до Бахмацького районного суду Чернігівської області позов про визнання позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення. До позову був доданий витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно з яким відповідач є власником всієї квартири, що розташована по вул. Дружби, б. 7 кв.23, оскільки 1/2 частину відповідач придбала у позивача за договором купівлі продажу частки квартири від 22 березня 2008 року. За умовами вищевказаного договору купівлі продажу частки квартири ОСОБА_5, що діє по довіреності від імені позивача, продала, а ОСОБА_8 прийняла у власність 1/2 частки вказаної вище квартири. Продаж вчинено за 26734 грн 00 коп., які покупець сплатив продавцю до підписання цього договору повністю.

Зазначає, що оспорюваний позивачем договір купівлі продажу частки квартири не відповідав внутрішній волі позивача та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки він і далі проживає у спірній квартирі. Також, вартість квартири, що вказана в оспорюваному договорі, не відповідає ринковим цінам. ОСОБА_5 не повідомила позивача про хід виконання його доручення та не передала йому все одержане з виконаним дорученням. Повноваження ОСОБА_5 на представництво інтересів відповідача підтверджені нотаріально посвідченою довіреністю від 30 жовтня 2017 року. Відповідач є матірю ОСОБА_5, а тому при укладенні договору купівлі продажу належної йому квартири, вони мали між собою зловмисну домовленість, направлену на позбавлення позивача житла.

Просив на підставі ст.203,215,232,1003,1006 ЦК України визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 простить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов, посилаючись на незаконність судового рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не звернув увагу на зміст оспорюваного договору, в якому продавцем є ОСОБА_3, а покупцем ОСОБА_8 Позов був предявлений до покупця. А тому підстава для відмови у задоволенні позову, що до ОСОБА_5, яка була представником продавця за договором, не заявлялись позовні вимоги, є незаконною та необґрунтованою.

Ухвалюючи рішення, суд взагалі не встановлював, чи була зловмисна домовленість ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які є донькою та матірю.

Натомість наявність зловмисної домовленості підтверджується доказами, що надані суду сторонами по справі. Так, продавши належну позивачу частку квартири своїй матері, ОСОБА_5 не повідомила про цей правочин. ОСОБА_8 як новий власник квартири жодного дня в ній не проживала, не ставила питання про зняття позивача з реєстрації в спірній квартирі. Лише 04.07.2017 подала позов до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. За заявою ОСОБА_8 даний позов 07.11.2017 залишено без розгляду, а квартира в цей же день подарована ОСОБА_7, яка є донькою ОСОБА_5 та внучкою ОСОБА_8

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддюдоповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Таким положенням оскаржуване рішення відповідає повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суд позбавлений можливості вирішити питання про ефективний захист прав позивача і реалізувати завдання цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК), відповідно і розглянути доводи сторін, оскільки позивачем вимога до ОСОБА_5, як сторони оспорюваного правочину не заявлялась, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

По справі встановлено наступне.

Спірна квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності по 1/2 частці ОСОБА_3 та ОСОБА_8, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.12.2003, посвідченого приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3180, відповідно до якого ОСОБА_9, що діє по дорученню від імені ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, продав, а ОСОБА_3 і ОСОБА_8 купили квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.7).

30.10.2006 ОСОБА_3 видав ОСОБА_5 довіреність, посвідчену нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу ОСОБА_6 (зареєстрованої в реєстрі під № 3764), відповідно до якої уповноважив ОСОБА_5 бути його представником «з усіма необхідними повноваженнями…, а також вчинення будь-яких дій щодо належного йому рухомого та нерухомого майна, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд, одержувати належне йому майно, включаючи грошові суми та цінні папери,….., користуватися та розпоряджатися належними йому коштами…» (а.с.8).

Згідно з договором купівлі-продажу частки квартири від 22.03.2008, ОСОБА_5, що діє по довіреності від імені ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_8 прийняла у власність 1/2 частку квартири, що знаходиться в м. Бахмач по вул. Дружби, 7/23 Чернігівської області. Договір посвідчений нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1246 (а.с.10). Продаж частки квартири вчинено за 26734 грн.

07.11.2017 дарувальник ОСОБА_8 передала безоплатно, а обдарована ОСОБА_7 прийняла в дарунок квартиру під № 23, що знаходиться у житловому будинку під № 7, який розташований за адресою: м. Бахмач, вул. Дружби Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копією договору дарування квартири (а.с.59).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, на час розгляду справи власником спірної квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 07.11.2017 (а.с.125).

ОСОБА_5, ОСОБА_7 та нотаріус ОСОБА_6 брали участь у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1-3 ст.12 ЦПК України).

Як вказувалося вище, підставами позовних вимог позивача останній зазначив ст.203, 215, 232,1003,1006 ЦК України, зазначивши, що правочин був вчинений внаслідок зловмисної домовленості його представника ОСОБА_5 з іншою стороною договору ОСОБА_8 При цьому позивач не залучив до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача ОСОБА_5

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що позов безпосередньо стосується прав та обовязків ОСОБА_5, до дій якої безпосередньо має претензії позивач.

З огляду на вказане, ОСОБА_5 повинна була бути залучена позивачем у справі в якості відповідача чи співвідповідача, а не третьої особи на боці відповідача. Вказане унеможливлює розгляд позовних вимог ОСОБА_3 по суті, оскільки через процесуальне становище ОСОБА_5 в судовому процесі не брала безпосередньої участі від власного імені у спірних відносинах між сторонами та не користувалася процесуальними правами сторони, хоча і виступала на стороні відповідача.

Позивач ОСОБА_3 не позбавлений можливості, визначившись з належним колом відповідачів, звернутися до них з відповідним позовом.

Вказане спростовує доводи апелянта з цього приводу.

Аналіз інших доводів апеляційної скарги, які стосуються безпосередньо суті спору є недоцільним, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, виходячи з норм процесуального закону. Встановлення судом тих чи інших обставин може створити преюдицію при розгляді спорів між сторонами в майбутньому.

Розглянувши в сукупності всі обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, як касаційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складений 31.05.2018

Головуючий:Судді: