Справа № 350/321/18
Провадження № 22-ц/779/626/2018
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

за участю секретаря Возняк В.Д.,

учасники справи: відповідач (апелянт) ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду в складі судді Пулика М.В., ухвалене 19 березня 2018 року в смт. Рожнятові Івано-Франківської області, повний текст якого складено 19 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 25 січня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. 14 листопада 2017 року у них народилась дочка ОСОБА_3. Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 19 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 400,00 грн щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 і зобов'язаний її утримувати. А тому з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1400,00 грн. При визначенні розміру аліментів судом враховано сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання інших дітей в загальній сумі 1 450,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 1000,00 грн щомісячно.

При цьому зазначає, що в суді першої інстанції він частково визнав позов та погоджувався, у випадку підтвердження його біологічного батьківства стосовно дитини, сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 1 200,00 грн щомісячно. Оскільки в нього є сумніви щодо цього, тому звернувся до суду із позовом про оспорювання батьківства.

Також вказує, що встановлений рішенням суду розмір аліментів є для нього непосильним, оскільки він уже сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1 000,00 грн та дочки ОСОБА_5 у розмірі 450,00 грн. Окрім того, працюючи на сезонних роботах у м. Києві витрачає значні кошти на проїзд, проживання та харчування. Враховуючи отримання заробітної плати у розмірі 5 000,00 грн на місяць, за винятком зимового періоду, загальний розмір стягуваних аліментів на утримання трьох дітей (2850,00 грн) буде становити більше 50 відсотків його заробітку. Що поставить його у скрутне матеріальне становище. Крім цього, він проживає в будинку батьків, який потребує ремонту, власного житла не має.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомленою, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи в її відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Дочка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 року» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Згідно з ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Рожнятівського районного суду від 7 жовтня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, 12 березня 2005 року в розмірі 450,00 грн. Також з відповідача на користь позивача заочним рішенням Рожнятіського районного суду від 30 листопада 2016 року стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000,00 грн (а.с.28,29).

Визначаючи розмір присуджених до стягнення аліментів, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, врахував наявність у платника аліментів інших дітей, які перебувають на його утриманні. А відтак, дійшов обґрунтованого висновку про його спроможність щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1 400,00 грн.

Належних, достатніх та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції та підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, як це передбачено ст.ст.12, 76-81 ЦПК України, відповідачем суду не представлено.

Тому доводи апелянта про те, що встановлений рішенням суду розмір аліментів є для нього непосильним, є голослівними.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду факт оспорювання ОСОБА_1 батьківства. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_7