Справа № 758/4359/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаним цивільним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь 6019,88 гривень різниці між нанесеним матеріальним збитком та лімітом відповідальності страховика, 3000,00 гривень витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 7400,00 гривень витрат на правову допомогу, 70,00 гривень поштових витрат, 5000,00 гривень моральної шкоди, а також сплачений позивачем при подачі до суду вказаної позовної заяви судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що 26 серпня 2016 року о 22 год. 15 хв. відповідач, керуючи автомобілем BMW 740 д.н.з. НОМЕР_7, в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг вулиці Межигірська та вулиці Юрківська, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_8, яким керувала позивачка по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків позивачу.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року, залишеною без зміни рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2018 року, за вказаним фактом відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Оскільки, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, застрахована не була, позивачка звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та вартості матеріального збитку позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, за проведення якого позивачем сплачено 3000,00 гривень.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_8 внаслідок ДТП , вартість матеріального збитку позивача складає 106019,88 гривень.

З урахуванням відповідальності страховика МТСБУ, який складає 100000,00 гривень, позивач вважає, що у зв'язку з недостатністю страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди необхідно стягнути з винної особи, тобто з відповідача, на її користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 6019,88 гривень.

Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що позивачем було затрачено час та кошти на юридичні консультації, підготовку процесуальних документів та вчинення дій, які не потрібно було б вчиняти, якби її законні права та інтереси не були порушені відповідачем.

Посилаючись на приписи ст.22 ЦК України, позивач вважає, що до збитків, які підлягають стягненню з відповідача, слід також віднести витрати позивача, понесені ним для відновлення порушеного права, а саме: витрати на проведення незалежної оцінки транспортного засобу в сумі 3000,00 гривень, поштові витрати в сумі 70,00 гривень, а також витрати на юридичні послуги в сумі 7400,00 гривень.

Також, посилаючись на приписи статті 23 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача на її користь підлягає також стягненню моральна шкода у сумі 5000,00 гривень. За твердженням позивача така моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав від раптового зіткнення під час ДТП, пережитих хвилюваннях за своє життя, пошкоджений автомобіль та тривалим стресом, пов'язаним із заподіянням позивачу матеріальних збитків, а також у тому, що незадоволення відповідачем законних вимог позивача позбавило позивача можливості реалізації його звичок та бажань, вимагає додаткових зусиль для організації життя, до того ж дії відповідача призвели до негативних змін у налагодженому ритмі життя позивача, погіршили його матеріальний стан, а постійна напруга та хвилювання дестабілізують психічний стан позивача.

Виходячи з наведеного та посилаючись на вимоги статтей 3, 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 6019,88 гривень різниці між нанесеним матеріальним збитком та лімітом відповідальності страховика, 3000,00 гривень витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 7400,00 гривень витрат на правову допомогу, 70,00 гривень поштових витрат, 5000,00 гривень моральної шкоди, а також сплачений позивачем при подачі до суду вказаної позовної заяви судовий збір у сумі 704,80 гривень.

13.04.2018 року Ухвалою Подільського районного суду м. Києва у складі судді Войтенко Т.В. відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено справу розглядати як малозначну за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Судові засідання для розгляду справи призначалися судом неодноразово, про що учасники справи повідомлялися судом. Проте, через неявку учасників справи в судові засідання, а також з інших причин розгляд справи відкладався.

В судове засідання, призначене судом на 14 листопада 2018 року, позивач не з'явився, 14.11.2018 року представником позивача подано до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що позивач свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а справу просить розглядати за відсутності в судовому засіданні позивача та його представника. Проти винесення судом заочного рішення по суті спору не заперечує.

Відповідач в судове засідання, призначене судом на 14 листопада 2018 року, не з'явився і явки свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоча суд повідомляв відповідача про дату, місце та час розгляду справи.

З урахуванням наведеного та керуючись частиною 1 статті 279, статтями 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні 14 листопада 2018 року в порядку заочного розгляду справи за відсутності в судовому засіданні відповідача та його представника за наявними у справі доказами та винести заочне рішення по суті спору.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані суду учасниками справи, здійснивши системний аналіз норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судом встановлено наступні обставини справи та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В ході судового розгляду справи судом встановлено та підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року по справі №758/11738/17 (а.с. 14-16) та постановою Апеляційного суду міста Києва від 22.01.2018 року по справі №33/796/2932/2017 (а.с. 17-19), що 26 серпня 2016 року о 22 год. 15 хв. відповідач, керуючи автомобілем BMW740 д.н.з. НОМЕР_7, в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг вулиці Межигірська та вулиці Юрківська, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_8, яким рухався позивач по головній дорозі, внаслідок чого відбулося з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків позивачу.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року, залишеною без зміни рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2018 року, за вказаним фактом ДТП відповідача визнано винним у порушенні п. 16.11 Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за що відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Крім того, зі змісту вказаних судових рішень та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 судом встановлено, що автомобіль марки Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_8, якому було завдано механічних пошкоджень в результаті зазначеної ДТП 26.08.2016р., на праві власності належить позивачу ОСОБА_1

Згідно звіту №311/08-ТЗ від 11.09.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження у ДТП автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_8, складає 106019,88 гривень.

Оскільки, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, застрахована не була, позивач ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 56) і заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с. 55).

Крім того, у зв'язку з ДТП, спричиненою відповідачем, позивачем для відновлення своїх порушених прав та інтересів було понесено витрати в сумі 3000,00 гривень на проведення незалежної оцінки транспортного засобу позивача, поштові витрати в сумі 70,00 гривень, а також витрати на юридичні послуги в сумі 7400,00 гривень.

Факт понесення позивачем зазначених витрат у зв'язку з ДТП, спричиненою відповідачем, а також їх розмір підтверджуються наявними в матеріалах справи договором №311/08-ТЗ від 31.08.2017 р. (а.с.21), квитанцією до прибуткового касового ордера №311/08-ТЗ від 31.08.2017 р. (а.с.22), договором про надання юридичної допомоги №114/17 від 01.10.2017 р. (а.с. 58), актом приймання-передачі послуг від 30.10.2017 р. (а.с.67), квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 01.10.2017 р. (а.с.64), квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 22.01.2018 р. (а.с.74), актом приймання-передачі послуг від 22.01.2018 р. (а.с.75), а також копіями фіскальних чеків (а.с.73).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІVМТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 6019,88 гривень, а також витрати позивача, які у зв'язку зі спричиненою відповідачем ДТП понесені позивачем для відновлення своїх порушених прав та інтересів, а саме: витрати в сумі 3000,00 гривень на проведення незалежної оцінки транспортного засобу позивача, поштові витрати в сумі 70,00 гривень, а також витрати на юридичні послуги в сумі 7400,00 гривень.

Разом з тим, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З досліджених судом доказів, поданих учасниками справи, судом встановлено, що в результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, який належить їй на праві власності. Внаслідок його пошкодження вона вимушена була відновлювати його, а тому через поведінку відповідача, зазнала душевних страждань та переживань у зв'язку із пошкодженням власного транспортного засобу.

З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди підлягаю задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 5000,00 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт завдання шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди та законність вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також законність вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат позивача, які у зв'язку зі спричиненою відповідачем ДТП понесені позивачем для відновлення своїх порушених прав та інтересів.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, надані позивачем докази є достатніми, а вимоги, які повністю підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані.

Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 6019,88 гривень, а також витрати позивача, які у зв'язку зі спричиненою відповідачем ДТП понесені позивачем для відновлення своїх порушених прав та інтересів, а саме: витрати в сумі 3000,00 гривень на проведення незалежної оцінки транспортного засобу позивача, поштові витрати в сумі 70,00 гривень, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також витрати на юридичні послуги в сумі 7400,00 гривень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з наведеним, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 704,80 гривень, а також на користь держави 704,80 грн. судового збору, що не був сплачений з вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 76, 77, 80, 81, 141 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6) 6019,88 грн. на відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 7400 грн. витрат на правову допомогу, 70 грн. витрат на поштові відправлення, 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля,704,80 грн. судового збору, а всього стягнути 22194,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення (або вручення) повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко