Справа № 214/5052/17
2/214/1003/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

21 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/5052/17

за позовною заявою ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк»

про стягнення незаконно привласнених коштів

за участю:

представника позивача ОСОБА_3

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (на підставі довіреності від 13.06.2018)

від відповідача: ОСОБА_4 (на підставі довіреності № 7889-К-О від 28.12.2016)

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 06.09.2017 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (назва змінена з 21.05.2018 на АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яку уточнив в редакції від 20.12.2017. Та просив суд визнати дії відповідача з відмови позивачу в поверненні вкладу за вимогою 04.07.2017 з нарахованими відсотками протиправними; відповідно до ст. 1075 ЦК України розірвати договір SAMDNWFD000 від 04.02.2014 з 04.07.2017; стягнути з відповідача на користь позивача з договором SAMDNWFD000 від 04.02.2014 суму, грошовий вклад на суму в розмірі 1000 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача суму по нарахованим відсоткам, розраховану відповідно до договору SAMDNWFD000 від 04.02.2014 в розмірі 351,17 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача штраф за кожний день прострочення у розмірі одного відсотка з пристроченої суми, розраховану відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «про захист прав споживачів» до договору SAMDNWFD000 від 04.02.2014 в розмірі 2269,97 доларів США; стягнути на користь позивача відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 50000 грн., та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу SAMDNWFD000 від 04.02.201, згідно з яким він здійснив вклад в іноземній валюті в розмірі 1000 доларів США на строк 12 місяців і ОСОБА_2 зобовязався нараховувати відсотки на внесену суму відповідно до діючого договору, на умовах видачі вкладу на першу вимогу. Згідно п. 28 договору про інформацію по вкладу вказано: «Вклад «стандарт» №SAMDNWFD000 оформлений 04.02.2014. Залишок по вкладу на 04.02.2014 становить 1000 доларів США, що також підтверджується квитанцією. Згідно п. 7, п. 15 договору термін банківського вкладу продовжений.

04.07.20107 позивач звернувся до керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» (назва змінена з 21.05.2018 на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та надіслав лист до головного управління банку з заявою про розірвання договору та виплати належної грошової суми. На Приват24 та в терміналах самообслуговування інформація по вкладу відсутня. Однак відповідач свої обовязки не виконує, кошти не повертає. Порушення відповідачем його прав змусило звернутися до суду за їх захистом.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання ним чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Попередньо у судовому засіданні вказував, що позов не визнає. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву (а.с. 25) в яких зазначив, що позовні вимоги не доведені, не надано навіть оригінал договору про вклад і квитанцію про внесення коштів. Вважає позовні вимоги безпідставними і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. 10.11.2017 подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18). Однак в своїх запереченнях від 16.11.2017 просив повідомити про дату судового засідання (а.с. 25), проте до суду не зявився.

Судові засідання неодноразово відкладалися в звязку з зайнятістю сторін та їх представників в інших судових засіданнях, про що ними подавалися до суду відповідні клопотання.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця знаходження.

Відповідач скористався своїм правом та надав суду заперечення в якому виклав свою позицію по справі. Відповідач. повідомлений про дату судового засідання. До суду не надходило заяв про відкладення слухання справи призначеної до розгляду на 21.08.2018.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників в минулих судових засіданнях, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Зі слів представника позивача (та позову) ОСОБА_1 і відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» (назва змінена з 21.05.2018 на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») 04.02.2014 уклали договір № №SAMDNWFD000, вклад «Стандарт» в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в АРК Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до якого позивач передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в загальній сумі 1000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банку на обумовлений термін вкладу від 3 місяців, із зобовязанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних. За цим договором відкрито рахунок №2030. Додаткові угоди до цього договору не укладалися. Зараз строк дії вказаного договору закінчився, позивач звернувся до банку з заявою про повернення йому вказаної суми банківського вкладу, але відповідач відмовляється це зробити, чим порушуються права позивача.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст.12, 61 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 626-639, 1058, 1059, 1068 ЦК України, п. 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 11 ст. 83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Проте, в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений оригінал договору №SAMDNWFD000, вклад «Стандарт» від 04.02.2014 та квитанція про внесення грошових коштів і вони позивачем (або його представником) взагалі не надавалися для дослідження під час судового засідання суду.

Додана до позовної заяви копія договору не має печатки банку, зображення відбитку печатки на договорі копійоване. Такий договір не свідчить про належне укладання договору депозитного вкладу, внесення коштів та інше (а.с. 4).

Крім того, як слідує з наданої копії договору №SAMDNWFD000 від 04.02.2014 позивачу відкрито рахунок №2030 на який зараховується вклад. На суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 8 % річних. Відсотки по вкладу зараховуються на рахунок /картку № №2030.

При цьому, надана позивачем роздруківка скріншоту сторінки інтернет банкінгу Приват24 (а.с. 9) відображає не рахунок за договором №SAMDNWFD000, а картку універсальна **6704, картку для виплат **3445, та не містить інформації для ідентифікації власника даної сторінки. З аналізу копії договору та скріншоту видно, що рахунок №2030, який відкрити за договором №SAMDNWFD000 від 04.02.2014 не відображений в скріншоті та не має до нього жодного відношення/

Надана квитанція на а.с. 48 на якій є штамп Кримське РУ ПРИВАТБАНК відділення №16 та напис пенсійна картка з зображення пластикової картки не містить інформації про дату зарахування коштів, суми коштів, платника та ін. Номер картки на зображенні не видно. Оригінал картки позивач та його представник суду не надали.

Виходячи з правової природи пенсійних платежів, які нараховуються відповідними органами пенсійного фонду кожного місяця, особам, які мають право на пенсію, суд дійшов висновку, що пенсійна карта яка зображена на квитанції (а.с. 48) видана для зарахування на неї щомісячних платежів. При цьому депозитний рахунок не може обєднуватися з пенсійним. Оскільки при зарахуванні коштів на депозитний рахунок на визначений у договорі строк, такі кошти не можуть бути знятими раніше, ніж після закінчення такого строку. Проте, пенсійні платежі, нараховуються щомісячно та доступні до розпорядження їх власника в будь-який момент після їх отримання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, зарахування на нього коштів у сумі 1000 доларів США, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитному рахунку на час розгляду справи.

Позивачем також не надано доказів того, що неправомірними діями відповідача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків, йому було заподіяно моральну та збитки, які знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому звязку із вказаними діями і підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи.

Окремо слід зазначити, що згідно з частинами першою та другою статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.

Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов'язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Згідно з пунктом 1.16 Інструкції № 492 днем відкриття поточного рахунка клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунка в розділі «Відмітки банку».

Пунктом 1.19 Інструкції № 492 передбачено, що у разі відкриття поточного рахунка клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунка. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов'язок приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, а також уповноважених осіб (особи) банку, які (яка) відповідно до внутрішніх положень банку здійснюють перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, а також контролюють правильність присвоєння номера рахунка клієнта та його відповідність внутрішньому плану рахунків банку.

Операції за рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Інструкцією № 492, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (із змінами) (далі Положення), та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пункту 4.14 Положення емітенти платіжних карток зобов'язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) за картковими рахунками клієнтів обумовлюється у договорі банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що укладання договору банківського рахунка під час відкриття банком карткового рахунка клієнту є обовязковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями слугує доказом укладення такого договору.

Жодних довідок по картковому рахунку №2030 ОСОБА_1 вклад «Стандарт» про наявний залишок в іноземній валюті, позивач суду не надав. .

Та як зазначалося вище, оригінал картки, виданої банком ОСОБА_1 також суду не надав. Номери карток на копії скріншота з інтернет банкінгу Приват24 не збігаються з номером відкритого на його імя карткового рахунка.

Системний аналіз зібраних по справі доказів, дає підстави для висновку, про те, що позивач не надав доказів для беззаперечного підтвердження факту відкриття позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк» карткового рахунку, тобто укладення між сторонами договору банківського рахунка, так і наявність на цьому рахунку грошових коштів та їх розмір.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, в звязку з чим, в їх задоволенні слід відмовити.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. 509, 525, 526 -639, 1058,1058, 1068 ЦК України, керуючись ст. ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-83, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.стт.280-284, 287, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), п.п.15 п. 1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» про стягнення незаконно привласнених коштів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Представник позивача: ОСОБА_3, місце знаходження: вул. Тесленка, 7/18, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: вул. Набережна Перемоги 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення по справі складено 23 серпня 2018 року.

Суддя Хомініч С.В.