АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4082/18 Справа № 202/1692/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря - Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства "Дніпрометиз", третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про визнання права на забезпечення та відновлення права на середньомісячний заробіток, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ВАТ «Дніпрометиз», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м. Дніпропетровську про визнання права на забезпечення та відновлення права на середньомісячний заробіток.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 квітня 1995 року при виконанні своїх трудових обовязків на ВАТ «Дніпрометиз» ним була отримана виробнича травма, в результаті чого висновком МСЕК 07 серпня 1995 року йому було встановлено стійку втрата професійної працездатності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №472 відповідач у листопаді 1995 року виплатив позивачу одноразову допомогу та почав виплати втраченого заробітку (або відповідної її частини). Вважаючи, що відповідач невірно застосував визначений середній заробіток у сумі 133,56 грн. для обчислення розміру відшкодування шкоди, застосував не повні календарні місяці роботи та не скорегувавши на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, він неодноразово звертався до суду.

З цих підстав позивач просив визнати його право на забезпечення в разі часткової втрати працездатності та відновити його право на середньомісячний заробіток, який було застосовано в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2004 року, який потрібен для одержання допомоги по загальнообовязковому державному соціальному страхуванню в повному обсязі по травмі, отримані 07 квітня 1995 року в розмірі 456,02 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що суд не звернув уваги на те, що предметом позову є відновлення його права на середньомісячний заробіток у розмірі 456,02 грн., що відповідає нормам ч.2 ст.16 ЦК України, а раніше він звертався до суду з позовом про встановлення середньомісячного заробітку у зв'язку з травмою на виробництві від 07 квітня 1995 року, що не є тотожним, а тому суд безпідставно зазначив у рішенні про його неодноразові звернення до суду з аналогічними позовами.

Вказував, що судом неправильно оцінені доказі у справі, рішення не відповідає нормам закону.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 1995 року при виконанні своїх трудових обовязків на ВАТ «Дніпрометиз» ОСОБА_2 була отримана виробнича травма.

Висновком МСЕК 07 серпня 1995 року позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності.

За наслідками виробничої травми від 07 квітня 1995 року ВАТ «Дніпрометиз» було складено Акт за формою Н-1 від 11 квітня 1995 року та призначена сума відшкодування.

19 липня 2001 року ВАТ «Дніпрометиз» Актом приймання-передачі №113.58 передало особовою справою документи ОСОБА_2 до відділення Фонду для продовження йому страхових виплат. З того часу відділення Фонду на підставі переданих документів та заяви ОСОБА_2 від 16 липня 2001 року продовжує здійснювати відшкодовування йому виплати у звязку з травмою на виробництві в повному обсязі.

Позивач неодноразово звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовами про встановлення середньомісячного заробітку у звязку з травмою на виробництві від 07 квітня 1995 року у розмірі 456,02 грн. для держання допомоги по загальнообовязковому державному соціальному страхуванню та визнання його права на забезпечення в разі часткової втрати працездатності.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Дніпрометиз», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в м. Дніпропетровську про встановлення розміру втраченого заробітку та зобовязання відповідача передати до Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в місті Дніпропетровську довідку про розмір втраченого заробітку для розрахунку страхових виплат, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та встановлено розмір втраченого базового заробітку з 07 серпня 1995 року (дати встановлення МСЕК відсотка), по отриманій травмі 07 квітня 1995 року в сумі 456,02 грн. Встановлено розмір втраченого заробітку з 01 квітня 2001 року в сумі 242,15 грн. із розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 1 614,30 грн. для розрахунку страхових виплат по соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійному захворюванні, що спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-ХIV». Зобовязано відповідача ВАТ «Дніпрометиз» передати до Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в місті Дніпропетровську довідку про розмір втраченого заробітку з 01 червня 2001 року в сумі 242,15 грн. із розрахунку середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат у розмірі 1 614,30 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2009 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2008 року скасовано, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Верховного суду України від 30 квітня 2009 року відмовлено у відкриті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Дніпрометиз», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду загальнодержавного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в місті Дніпропетровську про встановлення розміру середньомісячного заробітку для обчислення відшкодування потерпілому втраченого заробітку та зобовязання передати довідку про розмір втраченого заробітку для рахунку страхових виплат.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпрометиз» про скасування наказу та встановлення середнього заробітку відмовлено.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ «Дніпрометиз», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську про визначення права на встановлення середньомісячного заробітку відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року ОСОБА_2 до ВАТ «Дніпрометиз», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було залишено без змін.

Встановивши вказані обставини, які силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обвязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з обставин, встановлених зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права на забезпечення та відновлення права на середньомісячний заробіток.

Доводи апелянта стосовно того, що суд не звернув уваги на те, що предметом позову є відновлення його права на середньомісячний заробіток у розмірі 456,02 грн., що відповідає нормам ч.2 ст.16 ЦК України, а раніше він звертався до суду з позовом про встановлення середньомісячного заробітку у зв'язку з травмою на виробництві від 07 квітня 1995 року, що не є тотожним, а тому суд безпідставно зазначив у рішенні про його неодноразові звернення до суду з аналогічними позовами є необґрунтованими, оскільки позовні вимоги випливають із одних і тих самих правовідносин щодо середньомісячного заробітку по отриманій травмі від 07 серпня 1995 року у розмірі 456,02 грн., у задоволенні яких позивачу було відмовлено іншими судовими рішеннями.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи наведене, в силу ст. 375 ЦПК України оскаржуване рішення суду відповідає вимогам закону, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_4