У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 за участю стягувача ОСОБА_2, старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяни Іванівни, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попович Яни Валеріївни про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою за участю стягувача ОСОБА_2, старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяни Іванівни, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/10107/14-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у розмірі 900 (дев'ятсот) грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 12 липня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяною Іванівною винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон до погашення заборгованості із сплати аліментів у сумі 43 249,59 грн. Вважає, що вказана постанова незаконна, необґрунтована, винесена передчасно та підлягає скасуванню, оскільки позбавляє заявника його конституційних прав вільно переміщуватись, отримувати заробітну плату, а також унеможливлює виконання обов'язків щодо утримання дитини та сплати аліментів на її користь. Крім того, у разі обмеження права виїзду за кордон з метою подальшої роботи та отримання заробітної плати, заявник втратить своє робоче місце, не матиме змоги виплачувати кошти на утримання дитини та виконувати рішення суду. Крім того, 24 лютого 2018 року старшим державним виконавцем вже була винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 р. визнана неправомірною. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року також зобов'язано державного виконавця невідкладно відкликати з Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Однак на даний час зазначена ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва не виконана. Після чого, старший державний виконавець Терещук Тетяна Іванівна звернулась до суду із заявою про встановлення відносно боржника обмеження у праві виїзду за межі України в судовому порядку. Отже, дії старшого державного виконавця Терещук Тетяни Іванівни свідчать про порушення основних принципів виконавчого провадження, що дає підстави для притягнення старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни до дисциплінарної відповідальності. У зв'язку з чим просить визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірними; визнати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірною та скасувати; визнати бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року щодо невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі № 755/5027/18 неправомірною; зобов'язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяну Іванівну невідкладно вжити усіх вичерпних заходів, передбачених законом, щодо негайного виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі №755/5027/18; постановити окрему ухвалу про притягнення старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни до дисциплінарної відповідальності.

24 липня 2018 року ухвалою суду прийнято до свого провадження скаргу, призначено судовий розгляд та витребувано у Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (02094, місто Київ, вул. Краківська, 20) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 49114104.

28 вересня 2018 року ухвалою суду залучено начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попович Яну Валеріївну до участі у справі в якості заінтересованої особи.

30 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням ухвали по суті вимог.

Заявник в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2, старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяна Іванівна, представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, начальник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попович Яна Валеріївна в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В провадженні Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 49114104 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року по справі 755/10107/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 58-158).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 29 червня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить у розмірі 43 249,59 грн. (а.с.87).

12 липня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяною Іванівною винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон до погашення заборгованості із сплати аліментів у сумі 43 249,59 грн. (а.с.84-85).

В обґрунтування скарги в частині визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України заявником зазначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України незаконна, оскільки позбавляє заявника його конституційних прав вільно переміщуватись, отримувати заробітну плату, а також унеможливлює виконання обов'язків щодо утримання дитини та сплати аліментів на її користь.

На підтвердження вимог заявником надано копію трудового договору № 64 від 22 серпня 2018 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Expo Ariva» (Ёнишкис, вулиця Рожю, 3) Литовська Республіка та ОСОБА_1, строк дії якого з 21 серпня 2017 року по 20 серпня 2018 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду бетонника із місячною заробітною платнею 550 Євро (а.с. 13-14).

Представник заінтересованої особи Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяна Іванівна та начальник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попович Яна Валеріївна не скористалися процесуальним правом подачі заперечень на скаргу.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов'язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному громадянину право заробляти собі на життя працею та отримувати за це винагороду у вигляді заробітної плати, не нижчої від визначеної законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п'ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження (що відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним в узагальненні судової практики щодо розгляду подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року).

Отже, право державного виконавця на встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом встановлено, що встановлення державним виконавцем тимчасового обмеження заявника у праві виїзду за межі України позбавляє останнього його офіційного місця роботи за кордоном та отримання заробітної плати, яка є офіційним джерелом доходу заявника, в межах якого останнім здійснюється виплата аліментних зобов'язань.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного вимоги заявника в частині визнання дій старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірними; визнання постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірною та скасування підлягають задоволенню частково: визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірними; зобов'язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяну Іванівну скасувати постанову від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1. В частині вимог про скасування постанови від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Щодо заявлених вимог про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року щодо невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі № 755/5027/18 неправомірною; зобов'язання старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяну Іванівну невідкладно вжити усіх вичерпних заходів, передбачених законом, щодо негайного виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі №755/5027/18, суд вважає таке.

24 лютого 2018 року постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяни Іванівни встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 134-135).

24 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Т.І. винесено постанову від 24 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України направлено до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України для виконання (а.с. 133).

15 травня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяна Іванівна, на постанову старшого державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено: постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. від 24.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України визнано неправомірною. Зобов'язано старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. невідкладно відкликати з Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 24.02.2018 року як таку, що направлена для виконання передчасно. Зобов'язано керівника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали суду не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (а.с. 91-97).

18 червня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною направлено на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вимогу про повернення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України віл 24 лютого 2018 року, як таку, що направлена для виконання передчасно (а.с.101-102).

Крім того, 09 липня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною повторно направлено на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вимогу про повернення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 24 лютого 2018 року, як таку, що направлена для виконання передчасно (а.с.104-105)

03 серпня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у справі виїзду особи з України від 24 лютого 2018 року (а.с. 166-167).

Отже, судом встановлено, що державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною вчинено всіх необхідних заходів щодо виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року.

З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог в частині визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Терещук Тетяни Іванівни від 12 липня 2018 року щодо невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі № 755/5027/18 неправомірною; зобов'язання старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяну Іванівну невідкладно вжити усіх вичерпних заходів, передбачених законом, щодо негайного виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року по справі №755/5027/18, слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 260, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу боржника ОСОБА_1 за участю стягувача ОСОБА_2, старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяни Іванівни, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попович Яни Валеріївни про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяни Іванівни щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України неправомірними.

Зобов'язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Тетяну Іванівну скасувати постанову від 12 липня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В решті вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2018 року.

Суддя Н.Є.Арапіна