Справа № 172/1225/18
Провадження № 2/172/632/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за договором надання позики, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В порушення умов договору, відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором фінансового кредиту, в звязку з чим, станом на 28.09.2018 року заборгованість за договором становить 7 605,07 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 1 100,00 грн.; заборгованість за процентами - 2 842,07 грн.; заборгованість за пенею - 3 663,00 грн.
Ухвалою судді від 24.10.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. У встановлений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подав.
У звязку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із розрахунком заборгованості у відповідача перед кредитором наявна заборгованість в сумі 7 605 грн. 07 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом - 1 100,00 грн.; заборгованість за процентами - 2 842,07 грн.; заборгованість за пенею - 3 663,00 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості у відповідача перед кредитором наявна заборгованість в сумі 23 431,10 грн., що складається із: заборгованість за кредитом 3 000,00 грн., заборгованість за процентами 8 831,10 грн., заборгованість за пенею 11 600,00 грн.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Положеннями ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1120цс15.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
З матеріалів справи видно, що нарахована позивачем неустойка є завищеною, перевищує загальний розмір боргу за договором більше як в три рази, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності.
Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі, що є співмірним з розміром боргу, а саме 1 100 грн.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 5 042,07 грн.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
З матеріалів справи видно, що 01.08.2018 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія є гроші» укладено договір № 01/08-1 про надання юридичних послуг.
Актом приймання-передачі наданих послуг № 32 від 18.09.2018 року встановлено які саме юридичні послуги були надані та кількість витраченого часу на надання таких послуг, а саме: проведення усної консультації 1 год. 200 грн., аналіз документів кредитної справи 2 год. 600 грн., підготовка позовної заяви, клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, друкування позовної заяви з додатками для сторін, підготовка пакету документів для подачі до суду 4 год. 700 грн.
Згідно з квитанцією від 21.09.2018 року позивач оплатив послуги за надання правової допомоги у розмірі 1 500 грн.
Оскільки розмір витрат на правову допомогу адвоката співмірний і містить всі складові, передбачені ч. 4 ст. 137 ЦПК України, послуги обумовлені договором виконані у повному обсязі, а позивачем сплачена їх вартість, суд, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому розмірі в сумі 1 500,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 549, 610, 611, 1054 ЦК України, суд,
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк