Справа № 204/2304/18
Провадження № 2/204/1555/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськавтопарк» про визнання незаконним та скасування рішень Дніпровської міської ради від 21.02.2018 року та 15.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськавтопарк», в якій просив:

-визнати незаконними та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 №28/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» та рішення Дніпровської міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» в частині визначення обєктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєкта транспортної інфраструктури за адресою: м.Дніпро, вул. Надії Алексєєнко (Чичеріна) 108Г (пункт 37 переліку обєктів транспортної інфраструктури, які визначено обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра згідно додатку до рішення міської ради від 21.02.2018 28/50);

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 судові витрати з оплати судового збору;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 суму витрат на професійну правничу допомогу 10000 (десять тисяч) грн.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 11.08.2004 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) був укладений договір оренди землі, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 16.09.2004 року за №5642. За умовами вказаного договору орендарю передана земельна ділянка по вул. Чичеріна в районі буд №108 (кадастровий номер :07:295:0023), площею 0,1079 га. для проектування та улаштування тимчасової автостоянки (п. 5.1. Договору). На зазначеній земельній ділянці було зведено автостоянку на 37 машино-місць. Будівництво автостоянки проводилось у відповідності до проекту та архітектурно планувального завдання, із дотриманням будівельних норм та правил, а також за дозволом усіх організацій, з якими узгоджувалися будівельні роботи. Розпорядженням міського голови від 29.10.08 №1863-р спорудам автостоянки по вул. Чичеріна присвоєно адресу - Чичеріна 108 Г. Готовий обєкт (автостоянка) прийнято в експлуатацію на підставі акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію автостоянки по вул. Чичеріна 108-Г, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 24.03.2008 №738. Зазначеним рішенням виконкому також його було зобовязано після введення обєкта замовити у земельному управлінні Дніпропетровської міської ради оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по фактичному розміщенню (п. 3 Рішення від 24.03.2008 №738). На виконання вимог вказаного рішення з метою оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під автостоянкою ОСОБА_3 26.05.2009 року звернувся із клопотанням (вх. №13/4183) на ім'я міського голови. Розробку технічної документації на земельну ділянку було доручено ТОВ «Фірма «Геосистема». TOB «Фірма «Геосистема» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3 Землевпорядною організацією ТОВ «Фірма «Геосистема» були встановлені зовнішні межі орендованої земельної ділянки, про що складений акт від 16.02.2010 №237. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 06.04.2011 №184/10 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, розроблену ТОВ «Фірма «Геосистема» та поновлено право користування земельною ділянкою площею 0,1079 га (кадастровий номер :07:295:0023) ОСОБА_3 шляхом передачі її в оренду строком на 5 років по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Чичеріна 108-Г. На підставі зазначеного рішення 21.06.2011 року між ОСОБА_3 та Дніпропетровською міською радою укладений договір оренди землі, за умовами якого, ОСОБА_3 передано в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0.1079 га (кадастровий номер :07:295:0023) по фактичному розміщенню тимчасової автостоянки по вул. Чичеріна 108-Г. Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі земель Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську 10.10.2011 за №00244. Право власності на зазначений обєкт - автостоянку за адресою м. Дніпро, вул. Чичеріна (ОСОБА_5) 108Г зареєстроване за ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2017 №96878421. Однак, при прийнятті оскаржуваного рішення Дніпровською міською радою було проігноровано, що позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко (Чичеріна), 108Г, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, які зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, подавши суду заперечення, відповідно до яких вважають позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, зазначивши, що хоча за твердженням позивача органом місцевого самоврядування і було прийнято рішення про визначення обєктам права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, обєкта, який перебуває у приватній власності позивача, проте, рішення Дніпровської міської ради, жодним чином не стосується прав, свобод та інтересів позивача. Оскаржуваним рішенням визначено обєктами комунальної власності індивідуально визначені обєкти, які не є обєктами нерухомого майна. Рішення Дніпровської міської ради, жодним чином не стосується автостоянки власником якої є позивач, оскільки індивідуально визначені обєкти розташовані поза її межами. Таким чином, відповідач вважає, що права та інтереси позивача спірним рішенням не порушено, а отже відсутній спір між сторонами.

Представник третьої особи КП «Міськавтопарк», в судове засідання не зявився, раніше, в судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що оскаржувані позивачем рішення Дніпровської міської ради не стосуються автостоянки, оскільки вони розташовані поза її межами, що підтверджується завіреною копією викопіювання в масштабі М 1:500 з відміткою про місце розташування обєкта транспортної інфраструктури, розташовано за адресою: вул. Надії Алексєєнко, 108Г. Визначення адреси обєкта транспортної інфраструктури за адресою автостоянки не є протиправними, оскільки відповідно до чинного законодавства України, адреса може бути присвоєна обєктам нерухомого майна. Таким чином, з метою ідентифікації обєкта транспортної інфраструктури на місцевості було здійснено привязку до найближчого обєкта нерухомого майна. У звязку з чим, третя особа вважає позов необґрунтованим, та таким, який подано без наявності правових підстав.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 15.11.2017 року визначено обєктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєкт транспортної інфраструктури; визначено балансоутримувачем обєктів - Комунальне підприємство «Міськавтопарк» (арк.с.9).

Рішенням Дніпровської міської ради від 21.02.2018 року внесено зміни до рішення міської ради від 15.11.2017 року «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури», та доповнено перелік обєктів, до яких увійшов обєкт за адресою: вул. ОСОБА_5 (вул. Чичеріна), 108Г (арк.с.11-13).

Відповідно до договору оренди землі від 21.06.2011 року ОСОБА_3 уклав з Дніпропетровською міською радою в особі першого заступника міського голови ОСОБА_6 договір оренди землі по фактичному розміщенню тимчасової автостоянки, яка знаходиться за адресою: вул. Чичеріна, 108-Г. На земельній ділянці розміщені обєкти нерухомого майна: сторожка охорони, на земельній ділянці влаштовано автостоянку, доступ до земельної ділянки обмежений, земельна ділянка огороджена залізобетонною огорожею, до земельної ділянки підведено лінію електромережі, на земельній ділянці існують земельні насадження. Договір укладено на пять років (арк.с.16-19).

Як вбачається з ОСОБА_2 приймання передачі земельної ділянки кадастровий номер :07:295:0023 від 21.06.2011 року ОСОБА_3 на підставі рішення міської ради від 06.04.2011 року № 184/10 прийняв в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :07:295:0023, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 108Г. На земельній ділянці розташовані: сторожка охорони, на земельній ділянці влаштовано автостоянку, доступ до земельної ділянки обмежений, земельна ділянка огороджена залізобетонною огорожею, до земельної ділянки підведено лінію електромережі, на земельній ділянці існують земельні насадження (арк.с.20).

ОСОБА_7 державної виймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта по вул. Чичеріна, 108Г, тимчасова автостоянка на 37 машино місць від 12 квітня 2007 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, прийнято в експлуатацію обєкт за адресою: вул. Чичеріна, 108Г (арк.с.22-27).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 24.03.2008 року ОСОБА_7 державної приймальної комісії від 12.04.2007 про прийняття в експлуатацію тимчасової автостоянки на 37 машино місць, збудованої Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою «Домстрой», по вул. Чичеріна, 108Г затверджено; дозволено ОСОБА_3 ввести в експлуатацію тимчасову автостоянку на 37 машино місць по вул. Чичеріна, 108Г, прийняту за ОСОБА_7 державної приймальної комісії, затвердженим цим рішенням; зобовязано ОСОБА_3 після введення в експлуатацію обєкта замовити у земельному управлінні Дніпропетровської міської ради оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку по фактичному розміщенню (арк.с.28).

Відповідно до Розпорядження Дніпропетровської міської ради присвоєно спорудам тимчасової автостоянки по вул. Чичеріна адресу вул. Чичеріна, 108Г (арк.с.29).

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_3 є власником тимчасової автостоянки, обєкта житлової нерухомості за адресою:Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 108Г. Розмір частки 1/1 (арк.с.30).

Відповідно до відповіді Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, за даними містобудівного кадастру та Адресного плану міста розпорядженням міського голови від 29.10.2008 року № 1863-р спорудам тимчасової автостоянки по вул. Чичеріна присвоєно адресу вул. Чичеріна, 108Г. Також наявні інформація про прийняття Дніпропетровською міською радою рішення від 06.04.2011 року № 184/10 яким поновлено право користування земельною ділянкою площею 0,1079 га, шляхом передачі її в оренду строком на пять років ОСОБА_3 по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Чичеріна, 108Г (арк.с.143).

Як вбачається з листа КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради на адресу Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпропетровської міської ради, Рішенням міської ради від 15.11.2017 № 39/26 було визначено об'єктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об'єкти транспортної інфраструктури згідно з додатком. В процесі виконання зазначеного рішення в частині постановлення на баланс КП "Міськавтопарк об'єктів транспортної інфраструктури було встановлена відсутність необхідності у постановленні на баланс та улаштуванні об'єктів транспортної інфраструктури по деяким адресам. Внесено пропозицію ініціювати підготовку проекту рішення міської ради про внесення змін до рішення міської ради від 15.11.2017 № 39/26 (зі змінами) (арк.с.153).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер :07:295:0023, площею 0,1079, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, земельна ділянка 108Г, форма власності комунальна, рішенням суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2017 року визнано поновленим договір оренди землі від 21.06.2011 року, строком на 5 років. Строк дії договору: 19.06.2022. Орендар ОСОБА_9 (арк.с.168).

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_8 ст. 122 Земельного кодексу України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як визначено в ст.116 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

ОСОБА_8 з ч.1 і ч.3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною та застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлено, що ОСОБА_3 є законним користувачем земельної ділянки кадастровий номер :07:295:0023, площею 0,1079, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, 108Г, строк дії договору оренди вказаної земельної ділянки не закінчився, та діє до 19.06.2022 року, та власником майна за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, 108Г, яке було створено позивачем, та підтверджено ОСОБА_7 про прийняття в експлуатацію тимчасової автостоянки, та набуто ним на праві власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 №28/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» та рішення Дніпровської міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» в частині визначення обєктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєкта транспортної інфраструктури за адресою: м.Дніпро, вул. Надії Алексєєнко (Чичеріна) 108Г (пункт 37 переліку обєктів транспортної інфраструктури, які визначено обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра згідно додатку до рішення міської ради від 21.02.2018 28/50), ґрунтується на чинному законодавстві, знайшли своє підтвердження в судовому засідання, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв'язку з розглядом справи, вони не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, законодавець пов'язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, понесення ОСОБА_3 витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 13200 грн. підтверджені позивачем лише ОСОБА_7 виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 02 квітня 2018 року, однак матеріали цивільної справи не містять платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат із зазначенням виду послуги, часу, необхідного для її виконання та вартості послуги, а тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп., покласти на відповідача.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.391, 393 ЦК України, ст.ст. 116,122,141,152 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», ст.ст.4,5,12,13,76-82,141,258,259,263-265,273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Міськавтопарк» про визнання незаконним та скасування рішень Дніпровської міської ради від 21.02.2018 року та 15.11.2017 року задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 №28/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» та рішення Дніпровської міської ради від 15.11.2017 №39/26 «Про визначення обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєктів транспортної інфраструктури» в частині визначення обєктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра обєкта транспортної інфраструктури за адресою: м.Дніпро, вул. Надії Алексєєнко (Чичеріна) 108Г (пункт 37 переліку обєктів транспортної інфраструктури, які визначено обєктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра згідно додатку до рішення міської ради від 21.02.2018 28/50).

Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар