АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 724/419/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Собчук І.Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О.Г.,

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь за договором позики грошових коштів від 3 квітня 2014 року в сумі 1000 гривень борг в розмірі 1683 гривні 26 копійок та за договором позики грошових коштів від 3 квітня 2014 року в сумі 6000 гривень борг в розмірі 10099 гривень 58 копійок .

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача за договором позики від 3 квітня 2014 року в сумі 1000 гривень борг в розмірі 1 683 гривень 26 копійок, який складається з заборгованості за сумою позики в розмірі 1000 гривень, 3% - річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2 гривень 47 копійок, проценти за користування позикою в розмірі 680 гривень79 копійок.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу, трьох процентів річних та процентів за користування позикою за договором позики грошових коштів в сумі 6000 гривень від 3 квітня 2014 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 3 квітня 2014 року в сумі 10 099 гривень 53 копійки.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Так, відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи 3 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір позики у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 6000 гривень.

На підтвердження отримання коштів відповідач ОСОБА_2 власноручно написав розписку, в якій підтвердив отримання ним від позивача ОСОБА_1 грошей в сумі 6000 гривень (а.с.27).

5 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про повернення коштів в сумі 6000 гривень за вказаним вище договором позики від 3 квітня 2017 року (а.с.9-11)

Вказану вимогу відповідач відмовився отримувати 15 січня 2018 року, що підтверджується довідкою ф. 20 «Укрпошти» (а.с.12).

З розрахунку заборгованості за договором позики грошових коштів в сумі 6000 гривень від 3 квітня 2014 року, який позивач надав суду, вбачається, що за період з 15 лютого 2018 до 16 березня 2018 року відповідачу позивачем нараховано три відсотки річних в сумі 14 гривень 79 копійок та проценти за користування грошовими коштами за період з 4 квітня 2014 року по 16 березня 2018 року в сумі 4 084 гривні 74 копійки (а.с.14).

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність зобовязання відповідача за договором позики грошових коштів в сумі 6000 гривень від 3 квітня 2014 року.

Факт укладення договору позики грошових коштів в сумі 6000 гривень від 3 квітня 2014 року підтверджується розпискою, написаною ОСОБА_2, яка є належним та допустимим доказом виникнення між сторонами правовідносин щодо повернення зазначеної суми коштів.

Помилковим є висновок суду про те, що позивачем не доведено те, що відповідач ОСОБА_2 отримав від нього за договором позики грошові кошти в сумі 6000 гривень, оскільки в розписці зазначено прізвище «Урсуля».

З матеріалів справи вбачається, що зазначення відповідачем в розписці прізвища «Урсуля» замість «Урсуляк» є опискою, оскільки в розписці збігаються ініціали відповідача, а прізвище відрізняється тільки однією буквою.

Крім того із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 22 грудня 2016 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 в ході досудового розслідування давав показання про те, що він 3 квітня 2014 року отримав від ОСОБА_1 за договором позики 6000 гривень про що написав письмову розписку (а.с.13).

Суд апеляційної інстанції вважає правильним розрахунок позивача трьох відсотків річних відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Так, за період з 15 лютого по 16 березня 2018 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних в сумі 14 гривень 79 копійок, виходячи з наступного розрахунку:

6000 (сума боргу)/100*3(проценти відповідно до ст. 625 ЦК України)/365(кількість днів у році)=0,49(три відсотки річних за один день)х30(кількість днів за період з 15 лютого по 16 березня 2018 року)=14 гривень 79 копійок.

Однак помилковим є розрахунок процентів за користуванням позиченими коштами за період після 14 лютого 2018 року, який позивач надав суду.

З розписки від 3 квітня 2014 року про отримання 6000 гривень та пояснень позивача вбачається, що строк договору позики встановлений не був.

Аналіз частини 1 статті 1049 ЦК України дає підстави зробити висновок про те, що якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

Отже, строк дії договору закінчився 14 лютого 2018 року, тобто через тридцять днів після відмови позичальника отримувати вимогу про повернення боргу.

Нарахування процентів поза межами строку дії договору є неправомірним, а тому відповідна вимога задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, яку ОСОБА_4 Верховного Суду виклала в постанові від 16 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц

За період з 4 квітня 2014 року по 14 лютого 2018 року відповідач повинен був сплатити відсотки в сумі 4003 гривні 42 копійки згідно наступного розрахунку.

За період з 4 квітня по 14 квітня 2014 року сума відсотків складала 11 гривень 75 копійок виходячи з наступного розрахунку (6000(сума боргу)/100х6,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х11(кількість днів за вказаних період)=11,75).

За період з 15 квітня по 16 липня 2014 року сума відсотків складала 145 гривень 23 копійки виходячи з наступного розрахунку (6000(сума боргу)/100х9,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х93(кількість днів за вказаних період)=145,23).

За період з 17 липня по 12 листопада 2014 року сума відсотків складала 244 гривні 52 копійки (6000(сума боргу)/100х12,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х119(кількість днів за вказаних період)=244,52).

За період з 13 листопада 2014 року по 5 лютого 2015 року сума відсотків складала 192 гривні 62 копійки (6000(сума боргу)/100х14(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х85(кількість днів за вказаних період)=195,62).

За період з 6 лютого по 3 березня 2015 року сума відсотків складала 83 гривні 34 копійки (6000(сума боргу)/100х19,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х26(кількість днів за вказаних період)=83,34).

За період з 4 березня по 27 серпня 2015 року сума відсотків складала 872 гривні 88 копійок (6000(сума боргу)/100х30(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х177(кількість днів за вказаних період)=872,88).

За період з 28 серпня по 24 вересня 2015 року сума відсотків складала 124 гривні 27 копійок (6000(сума боргу)/100х27(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х28(кількість днів за вказаних період)=124,27).

За період з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року сума відсотків складала 757 гривень 38 копійок (6000(сума боргу)/100х22(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х210(кількість днів за вказаних період)=757,38 .

За період з 22 квітня по 26 травня 2016 року сума відсотків складала 109 гривень 2 копійки (6000(сума боргу)/100х19(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х35(кількість днів за вказаних період)=109,08).

За період з 27 травня по 23 червня 2016 року сума відсотків складала 82 гривні 62 копійки (6000(сума боргу)/100х18(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х28(кількість днів за вказаних період)=82,62).

За період з 24 червня по 28 липня 2016 року сума відсотків складала 94 гривні 67 копійок (6000(сума боргу)/100х16,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х35(кількість днів за вказаних період)=94,67).

За період з 29 липня по 15 вересня 2016 року сума відсотків складала 124 гривні 51 копійка (6000(сума боргу)/100х15,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х49(кількість днів за вказаних період)=124,51).

За період з 16 вересня по 27 жовтня 2016 року сума відсотків складала 103 гривні 28 копійок (6000(сума боргу)/100х15(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х42(кількість днів за вказаних період)=103,28).

За період з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року сума відсотків складала 386 гривень 63 копійки (6000(сума боргу)/100х14(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х168(кількість днів за вказаних період)=386,63).

За період з 14 квітня по 25 травня 2017 року сума відсотків складала 89 гривень 75 копійок (6000(сума боргу)/100х13(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х42(кількість днів за вказаних період)=89,75).

За період з 26 травня по 26 жовтня 2017 року сума відсотків складала 316 гривень 44 копійки (6000(сума боргу)/100х12,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х154(кількість днів за вказаних період)=316,44).

За період з 27 жовтня по 14 грудня 2017 року сума відсотків складала 108 гривень 74 копійки (6000(сума боргу)/100х13,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х49(кількість днів за вказаних період)=108,74).

За період з 15 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року сума відсотків складала 100 гривень 11 копійок (6000(сума боргу)/100х14,5(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х42(кількість днів за вказаних період)=100,11).

За період з 26 січня по 14 лютого 2018 року сума відсотків складала 52 гривні 60 копійок (6000(сума боргу)/100х16(облікова ставка НБУ)/365(кількість днів у році)х20(кількість днів за вказаних період)=52,60).

Отже, загальна сума відсотків за договором позики від 3 квітня 2014 року в сумі 6000 гривень складає 4003 гривні 42 копійки виходячи з наступного розрахунку(11,75 + 145,23 +244,52+ 195,62+83,34+872,88 +124,27+757,38 +109,08+82,62+94,67+ 124,51 + 103,28 + 386,63+89,75 +3 16,44 +108,74+ 100,11+ 52,60=4003,4).

Враховуючи наведені вище обставини суд першої інстанції ухвалив рішення в частині відмови в позові про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в цій частині слід скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року слід задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року в сумі 10 018 гривень 21 копійка, в тому числі суму позики в розмірі 6000 гривень, три відсотки річних в сумі 14 гривень 79 копійок та проценти за користування грошовими коштами в сумі 4003 гривні 42 копійки.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду в частині відмови в позові та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Всього позов задоволено на суму 11 701 гривні 47 копійок, що становить 99,31 відсотки від ціни позову (11 782 гривні 79 копійок).

З квитанції №96 від 20 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1).

З квитанції №74 від 14 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1060 гривень 21 копійка, хоча мав сплатити 1057 гривень 20 копійок (а.с.35).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1750 гривень 19 копійок судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в частині відмови в позові про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики грошових коштів в сумі 6 000 гривень від 3 квітня 2018 року в сумі 10 018 (десять тисяч вісімнадцять) гривень 21 копійка, яка складається з суми позики в розмірі 6000 гривень, трьох відсотків річних в сумі 14 гривень 79 копійок та процентів за користування грошовими коштами в сумі 4003 гривні 42 копійки.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1750 (одну тисячу сімсот пятдесят) гривень 19 копійок судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_5