Справа № 135/19/18
Провадження № 2/135/72/18
РІШЕННЯ

іменем України

04.05.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Паладій В.П.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про внесення змін до договору, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про внесення змін до договору, стягнення коштів. З урахуванням зміненої та уточненої позовної заяви зазначив, що 25.07.2017 року в м. Вінниця між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено договір №724504 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Відповідно ст.1 Договору предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так. Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля «Chery Tiggo» на суму 329840 грн.. Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі: фінансова послуга, що надається Товариством і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу Автомобілів між учасниками групи. Система придбання у групах або Система АвтоТак: система, яка полягає у наданні фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів, створенні груп покупців (Учасників групи), метою яких є придбання Автомобілів за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників групи у порядку та на умовах, передбачених Договором про адміністрування.

25.07.2017 року відповідно ст. 1 Договору ним сплачено винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи в сумі 11 874,24 грн. Певний час він сплачував внески за автомобіль. А саме: 11.08.2017 - перший внесок в сумі 4338,16 грн.; 08.09.2017 - сплачено суму 8500,00 грн., яка складається з другого внеску в сумі 4285,03 грн. та авансового внеску в сумі 4214,97 грн.; 03.10.2017 - черговий платіж в сумі 4285,00 грн. та авансовий внесок в сумі 43500,00 грн..

Не отримавши автомобіль, подав до відповідача заяву про розірвання угоди та повернення сплачених внесків. ТОВ «Авто Просто» повідомило його про розірвання угоди, однак кошти не повернуло. У листі від 30.11.2017 відповідач послався на те, що Договір розірвано згідно Статті 3 Розділу І Договору та п. 12.1 статті 12 Розділу II Договору. Поверненню підлягають Періодичні платежі, розраховані у відповідність до положень п. 12.1.1 статті 12 Розділу II Договору. У відповідності до положень п. 12.1.2 статті 12 Розділу II Договору максимально можливий строк повернення періодичних платежів згідно п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання Договору. При цьому відповідачем порушено його права, як споживача послуг ТОВ «Авто Просто», так як останнім не повертаються вкладені ним до системи АвтоТак кошти у зв'язку з розірванням угоди.

Відповідач користується його грошовими коштами і пропонує зачекати повернення коштів в термін до двох років. Це при тій обставині, що в нього залишаються сплачена ним сума за винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи Авто Так та формуванням групи та сума сплачених внесків.

Відповідач, обіцяючи повернути грошові кошти в строк до двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання Договору, виходить за межі Договору, який є договором про надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так. Використовує його кошти як позику. Та ще й без нарахування процентів.

Тому позивач вказав, що вимушений звернутися до суду з даним позовом та просити визнати недійсним в договорі № 724504, укладеному 25 липня 2017 року в м. Вінниця між ним та ТОВ «Авто Просто» про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, в п.12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ перше речення «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто Просто заяви про дострокове розірвання Договору». Також просив стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь сплачені на виконання угоди платежі, що підлягають поверненню у зв'язку із розірванням угоди в сумі 50430,36 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що 25.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір. Статтею 1 Розділу І Договору передбачено: "Предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак".

При виконанні Договору з учасниками, укладеними в рамках системи АвтоТак, ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає учасникам фінансові послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні розподілу товару (автомобілів) в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені Договором.

Укладений між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та позивачем Договір складається з основного тексту Договору, Додатку №1 та Додатку №2. Додатки підписані сторонами і є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору: "Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього".

Відповідно до п. 19.3 ст. 19 Договору: "Учасник підтверджує, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало інформацію про сутність фінансової послуги, що пропонується за цим Договором, із зазначенням вартості цієї послуги для Учасника групи,...".

Договір містить опис послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору.

Таким чином, позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються Відповідачем. Протягом встановленого договором 14 денного строку, коли йому були б повернуті всі сплачені ним кошти, заяви про відмову від участі в системі АвтоТак позивач не подав.

Неподання своєї заяви про розірвання Договору згідно п.12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору та підпис позивача на Договорі та Додатках до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважав дані умови Договору справедливими по відношенню до себе.

Крім того, позивачем було підписано Довідку про ознайомлення з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активі для придбання товарів у групах ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі Договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Договорі та Додатках до нього, а тому, відповідач вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Даний письмовий доказ жодним чином позивачем не спростований.

Послуги, що надаються Відповідачем Позивачу унормовані в Законі України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". 19.01.2012 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" було зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09.10.2012 року "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах" (Далі за текстом - Ліцензійні умови).

15.01.2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах №198421 від 15.01.2013 року.

Договір укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів. Типовий договір, який укладений з позивачем було перевірено на його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого Договору, його повну відповідність законодавству України та відсутність порушень умовами договору прав споживачів.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін.

Заяву про відмову від Договору було подано позивачем до офісу відповідача у листопаді 2017 року, тобто в строк, що значно перевищує 14 календарних дні від дати підписання такого Договору.

Таким чином, відсутні підстави для застосування наслідків пп. 12.1.5 п. 2.1 ст. 12 Розділу II Договору, а застосуванню підлягає пп. 12.1.1 п. 2.1 ст. 12 Розділу II Договору, згідно з яким поверненню підлягають поверненню тільки періодичні платежі за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) Періодичних платежів.

Відповідно до 12.1 ст. 12 Розділу II Договору поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором.

Позивачем, відповідно до умов Договору, сплачувалися не тільки періодичні платежі, а в винагорода товариства, яка є оплатою послуг Товариства.

В п. 4 ст. 653 ЦК України, яким встановлюється загальні правила розірвання договорів, зазначено: "Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом ".

Отже, розрахунок позивача, наведений у позовній заяві, є безпідставним, оскільки кошти, які він вносив на рахунок відповідача, не є виключно періодичними платежами, а містять в собі кошті, які є винагородою Товариства і поверненню не підлягають.

Крім того, в Ліцензійних умовах (п. 6.22 Розділу VI) також передбачено, що поверненню, при достроковому розірванні договору, підлягають тільки Періодичні платежі: «При достроковому розірванні договору про адміністрування з учасником групи, який не отримав товар (крім односторонньої відмови учасника групи від договору про адміністрування або заміни учасника групи, який вибув, новим учасником групи), ліцензіат повинен повернути учаснику групи суму періодичних платежів, здійснених учасником групи, у строки, порядку та на умовах, визначених договором та цими Ліцензійними умовами».

Таким чином, Відступне за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, Щомісячна винагорода відповідача та Винагорода за послуги, пов'язані з включенням договору до системи Авто Так та формуванням групи, поверненню не підлягають.

Підпунктом 12.1.2 п.12.1 ст. 12 Розділу І Договору встановлено: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти». Дана умова договору повністю відповідає Ліцензійним умовам.

Тому, вважають що вимога позивача про виключення пп.12.1.2 п.12.1 ст. 12 із Розділу І Договору є безпідставною, оскільки наявність норми такого змісту у Договорі вимагається Ліцензійними умовами, а вимога про дострокове стягнення періодичних платежів у зв'язку з розірванням договору, є передчасною, оскільки сторони в Договорі передбачили дворічний строк повернення зазначених коштів, який також не суперечить Ліцензійним умовам. Просили залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази суд встановив таке.

25.07.2017 року в м. Вінниця між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено договір №724504 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Відповідно ст.1 якого предметом Договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так. Угода була укладена з метою придбання легкового автомобіля «Chery Tiggo» на суму 329840 грн..

За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Установлено, що укладена між сторонами угода розірвана за заявою позивача від 14.11.2017 року.

Позивач стверджує, що йому мають бути повернуті сплачені ним чисті внески, відповідно до умов укладеного договору, наводячи свій розрахунок.

Відповідач не заперечує щодо даних обставин, при цьому вказує, що позивачем невірно проведено розрахунок чистих внесків, які мають бути йому повернуті, наводить свій розрахунок, не заперечує щодо необхідності поверненню позивачу коштів, при цьому вказує, що за договором такі кошти будуть повернуті позивачу не пізніше двохрічного терміну з часу розірвання договору.

З п. 12.1 ст. 12 Розділу II Договору №724504 від 25.07.2017 року вбачається, що учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що зобов'язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій Статті.

З п. 12.1.1 ст. 12 Розділу II даного Договору вбачається, що сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою.

З п. 12.1.2 ст. 12 Розділу II даного Договору вбачається, що максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти.

З п. 12.1.4 ст. 12 Розділу II Договору вбачається, що у разі, коли дата закриття групи настає раніше, ніж через два роки з дати отримання заяви учасника про дострокове розірвання Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох місяців з дати закриття групи.

З такими умовами позивач погодився, підписуючи Угоду.

На виконання умов угоди ОСОБА_2 сплачувались внески за автомобіль, зокрема, з 11.08.2017 року по 3.10.2017 року сплачено 60623,16 грн. Що зазначає в позові позивач і підтверджує у поданому розрахунку відповідач.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. ст. 626, 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду із позовом про захист прав споживача, ОСОБА_2 як на підставу визнання частини угоди недійсною фактично посилається на несправедливість договірних умов в частині зазначення строку повернення коштів за договором, що порушує його право власності на ці кошти (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг»(введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах»).

Вказані Ліцензійні умови були чинними на час укладення між позивачем та відповідачем Договору про надання фінансової послуги.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Враховуючи те, що ТОВ «Авто Просто» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, то така діяльність здійснюється товариством легітимно.

Укладений між сторонами договір відповідає Ліцензійним умовам, які були чинні на час укладення договору. Зокрема, відповідно Ліцензійних умов (п. 6.22 Розділу VI) зазначено, що максимальний строк повернення зазначеної суми не може перевищувати двох років з дати отримання ліцензіатом заяви учасника групи про дострокове розірвання договору, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви учасника групи про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи.

Відтак, обґрунтування позивачем наявності підстав для визнання недійсним договору в частині встановлення максимального строку повернення платежів за договором, є безпідставним, оскільки така редакція частини договору повністю відповідала чинним на час укладення договору Ліцензійним умовам.

Тому немає підстав для визнання недійсним правочину у вказаній частині.

В п. 12.1.2 Договору сторони договору узгодили, що в разі розірвання договору, максимальний строк повернення періодичних платежів згідно п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто Просто заяви про дострокове розірвання договору.

Укладена між сторонами угода розірвана за заявою позивача від 14.11.2017 року, а згідно повідомлення ТОВ «Авто Просто» (а.с. 101) закриття групи № 1270, до якої належить ОСОБА_2, відбудеться 31.07.2027 року.

Тому, оскільки встановлений в договорі максимальний строк повернення коштів за договором не сплив, а група, до якої належав позивач, не закрита, вимога позивача про стягнення з відповідача сплачених чистих внесків не підлягає задоволенню, оскільки умовами договору чітко передбачено граничний строк повернення коштів.

При цьому, посилання позивача на те, що відповідач весь час користується його коштами, які с плином часу знецінюються через інфляцію, не може бути єдиною підставою для стягнення цих коштів, оскільки позивач достеменно знав наслідки розірвання договору та граничний строк повернення коштів, що було передбачено умовами договору. Протягом 14 днів з дня укладення договору не виявив бажання його розірвати, хоча мав таку можливість, що було передбачено п. 12.1.5 ст. 12 Договору.

При цьому, позивач в подальшому не позбавлений можливості захистити своє право та пред'явити відповідачу вимогу щодо стягнення коштів за користування його коштами відповідно до загальних засад ЦК України.

Що відповідає і положенням п. 13.1 Договору, згідно якого зазначено, що наслідки невиконання зобов'язань за договором регулюються умовами договору, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 203, 215, 626, 627, 629, 907 ЦК України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", ст. 4, 12, 13, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про внесення змін до договору, стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 14.05.2018 року.

Суддя: