Справа № 135/430/18
Провадження № 2-о/135/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участю секретаря Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Ситковецька селищна рада, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, на обгрунтування якої повідомила, що 20.08.2017 року в селі Гута Немирівського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_2, а 27.09.2017 року батько ОСОБА_3 За життя вони отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,3496 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721370 від 01 жовтня 2007 року). Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме мйано у вигляді земельної ділянки площею 2.5099 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721371 від 01 жовтня 2007 року). Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона отримала від нотаріуса листа про те, що при огляді державних актів встанолено, що власниками земельних ділянок зазначено Пясецьку ОСОБА_4 та Пясецького ОСОБА_5, хоча правильне прізвище померлих батьків «Пясецькі». Щоб виправити допущені помилки звернулась до Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, але у виправленні помилок їй було відмовлено, у звязку з чим просила суд встановити факт належності даних правовстановлюючих документів її померлим батькам.

Зазначила, що встановлення факту належності вищевказаних правовстановлюючих документів померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно їй для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року дану заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами окремого спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

Представник заінтересованої особи: Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області в судове засідання не зявився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради та зазначивши про те, що вони не заперечують проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Дані правовідносини регулюються ЦК України.

Згідно ч. 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995), коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею своїх батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 За життя вони отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після їх смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки, однак вона не може оформити спадщину, адже власниками земельних ділянок у державних актах помилково зазначено Пясецьку ОСОБА_4 та Пясецького ОСОБА_5, хоча правильне прізвище померлих батьків «Пясецькі». Встановлення факту належності вищевказаних правовстановлюючих документів померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно їй для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 385892, виданого виконавчим комітетом Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області, видно, що ОСОБА_2 померла 20.08.2017року.

Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 393139, виданого виконавчим комітетом Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області, видно, що ОСОБА_3 помер 27.09.2017 року.

Із державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 721370 від 01 жовтня 2007 року, видно, що він виданий на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку, площею 2,3496 га, розташовану на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 721371 від 01 жовтня 2007 року, видно, що він виданий на ім'я ОСОБА_7, на земельну ділянку, площею 2,5099 га, розташовану на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із договорів оренди землі від 15.11.2010, та реєстраційних справ на земельні ділянки, що надані в оренду, включаючи копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, видно, що прізвища осіб зазначено: «Пясецька», «Пясецький».

Із рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.12.2017 року видно, що встановлено факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721370 від 01 жовтня 2007 року, площею 2.3496 га, виписаний на ім'я ОСОБА_6, належить померлій 20.08.2017 ОСОБА_2, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721371 від 01 жовтня 2007 року площею 2.5099 га, виписаний на ім'я ОСОБА_7, належить померлому 27.09.2017 ОСОБА_3.

Встановлення факту належності вищевказаних правовстановлюючих документів померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно заявниці ОСОБА_1 для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі ст. ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 305-308, 315, 354, 355 ЦПК України, керуючись ч. 2 ст. 1265 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності, померлій 20.08.2017 у селі Гута Немирівського району Вінницької області, ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 721370 від 01 жовтня 2007 року, площею 2,3496га, розташовану на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виписаного на ім'я ОСОБА_6.

Встановити факт належності, померлому 27.09.2017 у селі Гута Немирівського району Вінницької області, ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 721371 від 01 жовтня 2007 року, площею 2,5099 га, розташовану на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виписаного на ім'я ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено «07» травня 2018року.

Суддя