АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/429/17Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/789/402/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін: позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 605/429/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2018 року, ухваленого суддею Горуц Р.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Підгаєцької районної державної адміністрації Тернопільської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Підгаєцької районної державної адміністрації Тернопільської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні.

Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у липні 2016 року вона чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні їхнього малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

20 липня 2017 року позивач звернувся до органу опіки і піклування Підгаєцької районної державної адміністрації, однак на засіданні комісії відповідачка відмовилась погодити запропонований графік побачень із сином, а тому, відповідно до висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 14 серпня 2017 року, позивачу було рекомендовано вирішити питання щодо участі в утриманні та вихованні сина в судовому порядку.

Посилаючись на порушення позивачкою його батьківських прав щодо виховання дитини позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити йому такий графік побачення з дитиною, який рекомендований висновком органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Надано ОСОБА_1 можливість зустрічей з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: м.Підгайці по вул.І.Франка,11 Тернопільської області або ж за погодженням з матір'ю дитини поза місцем її проживання, один раз в тиждень в суботу з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., починаючи з першої суботи першого місяця після вступу рішення в законну силу, у присутності матері дитини, а також відвідування без обмеження дитячих заходів за участю сина. У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким:

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_6

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини:

-перший місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 1 год. 30 хв. за місцем проживання дитини без нагляду матері, або за місцем проживання батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих;

-другий місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 2 год.30 хв за місцем проживання дитини без нагляду матері або за місцем проживання батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих;

-третій місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 4 год. на розсуд батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих чи без їх участі;

-відвідування без обмеження дитячих заходів за участю сина;

-безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження у період хвороби.

Позивач вказує, що суд, на порушення процесуальних норм, не взяв до уваги письмові докази та пояснення представника органу опіки та піклування Підгаєцької районної державної адміністрації ОСОБА_7, яка підтвердила про можливість побачень батька з дитиною та їх необхідність, натомість судом взятий до уваги висновок спеціаліста ОСОБА_8, який не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки висновок спеціаліста не є засобом доказування у справі. Зазначає, що звернення позивача від 20.07.2017 року до органу опіки та піклування для врегулювання питання щодо спілкування з сином не було оцінено судом як наявність перешкод у батька зі сторони матері у спілкуванні з сином, а, навпаки, судом було зроблено помилковий висновок, що відповідач не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із сином, що не відповідає обставинам справи та суперечить нормам матеріального права. Наголошує на тому, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався голослівними поясненнями відповідачки та показами свідка ОСОБА_9 - матері ОСОБА_3, які не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки така є зацікавленою особою і у позивача склались із нею ворожі відносини. Крім того, під час ухвалення рішення суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування від 29 січня 2018 року, не навівши мотивів того, у чому даний висновок є недостатньо обгрунтованим і чому суперечить інтересам дитини.

ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції порушено ст.ст.6,13,14 Конвенції про права людини і основоположних свобод, ст.5 Протоколу №7 Конвенції; ст.1 Протоколу №12 Конвенції; ст.ст.5,7,9 Конвенції про права дитини та ст.14,15 Закону України «Про охорону дитинства».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Мотивує, що не перешкоджає позивачу бачитися з дитиною, однак останній своєю негативною поведінкою залякав дитину, що вона боїться його, та не виявляє бажання йти до батька, що підтверджується поясненнями свідків та висновком фахівця-психолога від 12 грудня 2017 року.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги, зазначаючи аргументи скарги.

Відповідач та її представник апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Підгаєцької районної державної адміністрації Тернопільської області, будучи належно повідомленою про розгляд справи, у судове засідання 21 травня 2018 року не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасника справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачка не чинить йому перешкоди у вихованні неповнолітнього сина. При цьому суд надав позивачу можливість зустрічей з дитиною за місцем проживання дитини або ж за погодженням з матір'ю дитини поза місцем її проживання, один раз в тиждень в суботу з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., починаючи з першої суботи першого місяця після вступу рішення в законну силу, у присутності матері дитини, а також відвідування без обмеження дитячих заходів за участю сина.

Однак, погодитися з такими висновками суду не можна.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_10 РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 8 ст. 7 СК України також визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України).

Статтею 158 СК України встановлено, що рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони з 21 жовтня 2014 року до 20 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 14 березня 2015 року народився син ОСОБА_6.

Після розірвання шлюбу між сторонами склалися конфліктні стосунки, зокрема щодо визначення способів батька у спілкуванні та вихованні сина.

Дитина сторін проживає разом із матір'ю, бабусею та дідусем, в будинку, що знаходиться за адресою: м. Підгайці по вул. І.Франка, 11 Тернопільської області та належить матері відповідачки. Дитині створено всі необхідні умови для нормального проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_6 від 21 листопада 2017 року.

Із акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 видно, що позивач проживає разом із матір'ю, братом та батьком у будинку, який належить останньому. Має свою окрему кімнату, де створені умови для перебування дитини на час зустрічей батька з дитиною.

Позивач зареєстрований, як фізична особа-підприємець, займається транспортними перевезеннями, що стверджується витягом з реєстру платників єдиного податку. За місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності на протязі 2015-2016 років не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, що підтверджується відповідно довідкою-характеристикою від 21 серпня 2017 року, довідками виданими центральною районною поліклінікою.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 14 серпня 2017 року, що прийнятий за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 щодо встановлення графіку побачення із малолітнім сином ОСОБА_6 від 21 листопада 2017 року позивачу було рекомендовано вирішити питання щодо участі в утриманні та вихованні сина в судовому порядку.

Висновком органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 28 листопада 2017 року, було рекомендовано батькам дитини скористатися послугами психолога, представивши його висновок до суду. До винесення по справі рішення суду, службі у справах дітей та районному центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, було доручено організувати зустрічі батька із сином раз в тиждень, в присутності матері та працівників вказаних служб.

Із письмового пояснення психолога на виконання п.3 висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 28 листопада 2017 року, вбачається, що психологом, кандидатом психологічних наук, доцентом ОСОБА_8, було зроблено ряд висновків, зокрема:

- при дослідженні соціальної адаптованості дитини ОСОБА_6 сфери її міжособистісних відносин та їх особливостей, спостерігалася яскраво виражена прив'язаність до матері та найближчого оточення (бабусі, дідуся, тітки, дядька, родичів матері). При згадуванні батька, дитина демонструвала емоційну напруженість та підвищений рівень агресії. У пропонованій ігровій ситуації, у якій мали бути програні ролі усіх значимих членів родини, дитина виявляла прихильність до вищезазначених осіб та різко реагувала на появу батька. Емоційна реакція була пов'язана із бажанням уникнути зустрічі з ним, заховатися. У дитини загалом не сформоване розуміння поняття батько, вона підміняє його поняттям дядя, а відтак не до кінця розуміє його роль у своєму житті.

Усі різкі зміни у середовищі дитини, які безпосередньо пов'язані з порушенням її комфорту (зміна звичної обстановки, порушення режиму сну і харчування, незвичне місце відпочинку тощо) можуть негативно вплинути, як на її психічний розвиток в цілому, так і психоемоційний стан зокрема. Це також стосується і часу, який дитина буде проводити поза межами дому, адже в силу особливостей вікового розвитку в неї не сформоване уявлення про час та простір і тому пояснити їй чому вона має, наприклад, 5 годин перебувати в іншому домі, неможливо. У цьому випадку примусовий графік відвідувань поза домом в цьому віці стає ворожим параметром середовища, непередбачуваним, незрозумілим і небезпечним, а тому може створити чіткий асоціативний зв'язок: батько - порушення комфортного ефективного середовища - тривога страх.

За даних умов, зважаючи на вікові особливості та психоемоційний стан, який фіксується на даний момент часу, регулярні довготривалі зустрічі поза межами звичного комфортного середовища та без присутності значимих дорослих, можуть мати непередбачувані наслідки для психічного розвитку дитини.

Зміна графіку відвідувань може відбуватися тільки за умов, коли будуть максимально враховані потреби дитини, тобто дуже обережно та поступово, без тиску, ретельно спостерігаючи за реакцією дитини і її психологічною та емоційною готовністю до спілкування та контакту.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року, орган опіки і піклування встановив такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_6:

- перший місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 1 годині 30 хвилин за місцем проживання дитини без нагляду матері, або за місцем проживання батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих;

- другий місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 2 години 30 хвилин за місцем проживання дитини без нагляду матері або за місцем проживання батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих;

- третій місяць: вівторок, четвер, субота, неділя по 4 години на розсуд батька в присутності соціально значимих для дитини дорослих чи без їх участі;

- відвідування без обмеження дитячих заходів за участю сина;

- безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження у період хвороби.

За правилами ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 263-265 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув, фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив, у порушення вимог ст. 89 ЦПК України не оцінив наявні у справі докази, твердження позивача про те що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, звернення позивача від 20.07.2017 року до органу опіки та піклування для врегулювання питання щодо спілкування з сином, де відповідачка відмовилась погодити запропонований графік побачень із сином, а тому, відповідно до висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 14 серпня 2017 року, позивачу було рекомендовано вирішити питання щодо участі в утриманні та вихованні сина в судовому порядку, наявність ворожих стосунків, про що не заперечували самі сторони, як із відповідачкою, так і з її мамою ОСОБА_9, опитаною по справі в якості свідка. При цьому суд прийшов до неправильного висновку, що відповідачка не чинить позивачу перешкод у вихованні дитини. Разом із тим, констатуючи відсутність вчинення перешкод позивачу відповідачкою у вихованні сина, суд, усупереч ч. 1 ст. 159 СК України, визначив позивачу способи участі у вихованні сина, з порушенням вимог ч.6 ст.19 СК України, не обгрунтувавши підстав непогодження з висновком органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року.

При цьому суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального права, що є підставами, відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, до скасування рішення суду.

Апеляційним судом установлено, що внаслідок неприязних, недоброзичливих відносин, які склались між сторонами після розірвання шлюбу, позивачу відповідачкою чиняться перешкоди у вихованні їх малолітнього сина. Дані обставини підтверджуються наявністю спору між сторонами щодо побачень із дитиною, неодноразовими зверненнями позивача до органу опіки і піклування Підгаєцької РДА, зокрема, 20.07.2017 року, про встановлення графіку побачень із сином, яке органом опіки і піклування не вирішено з рекомендаціями ОСОБА_6 вирішити питання щодо участі в утриманні та вихованні сина ОСОБА_6 у судовому порядку. Органом опіки і піклування констатовано, що колишнє подружжя не може дійти згоди щодо участі в утриманні та вихованні ОСОБА_1 сина ОСОБА_6О.(а.с.13). Обставини негативного налаштовування відповідачкою дитини відносно батька вбачаються із письмових пояснень психолога, де, зокрема, зазначено, що при згадуванні про батька, дитина демонструвала емоційну напруженість та підвищений рівень агресії. У пропонованій ігровій ситуації, у якій мали бути програні ролі усіх значимих членів родини, дитина виявляла прихильність до вищезазначених осіб (бабусі, дідуся, тітки, дядька, родичів матері) та різко реагувала на появу батька. Емоційна реакція була пов'язана із бажанням уникнути зустрічі з ним, заховатися. У дитини загалом не сформоване розуміння поняття батько, вона підміняє його поняттям дядя, а відтак не до кінця розуміє його роль у своєму житті (а.с.57-59).

Тобто встановленими є обставини порушення батьківських прав позивача на спілкування та виховання сина, які повинні бути урівноважені судом шляхом зобов'язання відповідачки усунути перешкоди у спілкуванні позивача із сином ОСОБА_6 та визначення відповідачу конкретного графіку побачень щотижня, відвідування без обмежень дитячих заходів за участю сина та відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження у період хвороби.

Вирішуючи даний спір апеляційний суд, на виконання норми ч.2. ст.159 СК України, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, що підтверджується як аргументами апеляційної скарги, так і прийнятими апеляційним судом доказами до апеляційної скарги про особисту та матеріальну, фінансову участь позивача у житті дитини, а також, особисту прихильність дитини до матері, в силу віку три роки і два місяці, що підтверджено письмовим висновком психолога, стан здоров'я дитини, те, що малолітній ОСОБА_6, часто хворіє про що підтвердила відповідач із посиланням на медичні довідки, а також ті обставини, що батьки дитини працюють, позитивно характеризуються за місцем проживання, будь-яких доказів щодо антисоціальної поведінки позивача та зловживання ним алкогольними напоями відповідачкою не подано.

Разом з тим, з урахуванням вищенаведених обставин, а також вимог ч.6 ст.19 СК України апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із висновком органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року, а саме - в частині визначення графіку побачень та їх частоти. Суд враховує, що даний висновок є недостатньо обгрунтований, неконкретизований щодо визначення годин побачень батька з дитиною, а лише наведена їх кількість, відсутня вказівка конкретної особи у присутності якої мають відбуватись побачення за місцем проживання батька, що б утруднювало виконання такого висновку. Не враховано органом опіки і піклування інтересів дитини для якої такі часті побачення можуть створити значну напругу та стрес, що вбачається із письмових пояснень психолога; крім того не враховано також реальних можливостей сторін, шо працюють, а ОСОБА_1 також є військовозобов'язаним, офіцером запасу, що складе труднощі виконувати такий напружений графік побачень 4 рази на тиждень. Наведене підтверджується й тими обставинами, що 21 листопада 2017 року, коли працівники служби планували організувати зустріч ОСОБА_1 із сином, зустріч не відбулась у зв'язку з перебуванням ОСОБА_1 в рейсі (а.с.10-зворот). Не враховано також і заперечень відповідачки, що такий напружений графік - зміна звичного ритму життя, є надзвичайним стресом для дитини трирічного віку. Окрім того, даний висновок передбачав графік побачень виключно на три місяці, без зазначення подальшої його реалізації.

Отже, апеляційний суд, з урахуванням, щонайперше, інтересів дитини, вважає за можливе відступити від висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року в частині кількості регулярних щотижневих побачень і їх графіку та визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом:

1.Регулярних побачень щотижня у середу з 17 год до 19 год (тобто, будній день середина тижня) та у суботу (вільний вихідний день) з 10 год до 14 год за місцем проживання дитини, котрим на даний час є вул.І.Франка,11 м.Підгайці Тернопільської області або, за погодженням з матір'ю дитини, поза місцем проживання сина.

2.Відвідування без обмежень дитячих заходів з участю сина.

3. Відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження у період хвороби.

При цьому апеляційний суд зважає, що побачення за місцем проживання дитини у звичній, адаптованій для нього обстановці можливі за відсутності матері, оскільки існує особлива прихильність дитини до матері, а між батьками дитини склались неприязні, ворожі відносини, що негативно вплине результат зустрічей та не призведе до досягнення мети зустрічей - реалізації прав дитини та батька на особисте спілкування, відновлення стосунків між ними.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про встановлення графіка побачень, визначеного органом опіки і піклування Підгаєцької РДА від 29 січня 2018 року, оскільки даний графік складений з порушенням інтересів дитини, є необгрунтованим, недостатньо мотивованим щодо частоти та графіку побачень.

Не можуть бути прийняті апеляційним судом заперечення позивачем в апеляційній скарзі як доказу письмових пояснень психолога. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, вказані пояснення були дані на виконання п.3 висновку органу опіки та піклування Підгаєцької РДА від 28 листопада 2017 року, стосуються обставин, що мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги рецензію на висновок психолога, долучену стороною позивача під час судових засідань в апеляційному суді, як доказ, що не був предметом розгляду суду першої інстанції та не долучений до апеляційної скарги із клопотанням про його прийняття.

Відхиленню підлягають твердження у відзиві на апеляційну скаргу відповідачки щодо недобросовісної, антисоціальної поведінки позивача, як такі, що не доведені та спростовані матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач зареєстрований, як фізична особа-підприємець, займається транспортними перевезеннями, що стверджується витягом з реєстру платників єдиного податку. За місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності на протязі 2015-2016 років не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, що підтверджується відповідно довідкою-характеристикою від 21 серпня 2017 року, довідками виданими Підгаєцькою центральною районною поліклінікою.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на пояснення свідків сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть бути прийняті апеляційним судом на підтвердження обставин відсутності чинення перешкод зі сторони відповідачки-матері у спілкуванні та вихованні сина позивачу, оскільки дані пояснення не охоплюють тривалий період та із них вбачається наявність конфлікту між батьками та неможливості дійти згоди і мирного врегулювання спору про способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

Судові витрати по справі слід покласти на сторони в межах, ними понесених.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01 лютого 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом:

1.Регулярних побачень щотижня у середу з 17 год до 19 год та у суботу з 10 год до 14 год за місцем проживання дитини по вул.І.Франка,11 м.Підгайці Тернопільської області або, за погодженням з матір'ю дитини, поза місцем проживання сина.

2.Відвідування без обмежень дитячих заходів з участю сина.

3. Відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження у період хвороби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25 травня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_13