Справа № 353/357/18
Провадження № 22-ц/779/1014/2018
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Тлумацького районного суду, постановлене у складі судді Лущак Н.І. 08 червня 2018 року в м. Тлумачі,

в с т а н о в и в :

11.04.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування.

В заяві зазначили, що 03.08.2012 року ОСОБА_5 подарувала належне їй на підставі свідоцтва про право власності від 19.10.2000 року домоволодіння по АДРЕСА_1 своїй дочці - ОСОБА_3

Оскільки спірне домоволодіння було побудоване в період перебування ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_4, останній при укладенні договору дарування надав свою нотаріально посвідчену згоду на відчуження спільного майна.

Посилаючись на те, що відповідач вчинила щодо них (позивачів) злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК, що підтверджено обвинувальним актом від 01.02.2018 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили розірвати договір дарування.

Рішенням Тлумацького районного суду від 08 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянти не погоджуються з висновком суду про обов'язкову наявність обвинувального вироку відносно обдаровуваного для застосування ст. 727 ЦК, яка передбачає право дарувальника вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я чи власності дарувальника, його батьків, дружини або дітей.

Позивачі вказують на те, що зазначена стаття не містить формулювання щодо обов'язкової наявності обвинувального вироку, оскільки кримінальне провадження може бути закінчене і постановленням ухвали про його закриття, звільнення особи від кримінальної відповідальності або від відбування покарання із нереабілітуючих підстав.

Нереабілітуючі обставини означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Апелянти зазначають, що ухвалою Тлумацького районного суду від 26.02.2018 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК закрито у зв'язку з відмовою потерпілих від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення на підставі ст. 248 КК, тобто з нереабілітуючих підстав.

Не погоджуються позивачі і з висновком суду про пропуск позовної давності, оскільки судом невірно визначено початок перебігу позовної давності.

Апелянти вважають, що оскільки відповідно до ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, у даному спорі перебіг позовної давності обчислюється не з моменту укладення договору дарування, а з моменту вчинення злочину обдаровуваного щодо дарувальника.

Крім того, ст. 727 ЦК передбачає, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування у зв'язку з вчиненням щодо нього обдаровуваним злочину, тобто підставою для звернення до суду є вчинення злочину, а не укладення договору дарування.

Також зазначають, що незрозумілими є мотиви відмови в позові - чи у зв'язку з відсутністю порушень норм права чи у зв'язку зі спливом позовної давності.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.10.2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Тлумацької міської ради № 360 від 19.10.2000 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 (а.с. 4). Дані відомості також підтверджуються копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34898994 від 20.07.2012 року (а.с. 5).

03.08.2012 року ОСОБА_5 подарувала належне їй домоволодіння своїй дочці ОСОБА_3, що підтверджено копією договору дарування (а.с.51)

01.02.2018 року відносно ОСОБА_6 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000256 від 27.10.2017 року, затверджений прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури в Івано-Франківській області. (а.с. 116-117).

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2018 року кримінальне провадження № 0000256 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від обвинувачення (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 727 ЦК дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язковою умовою розірвання договору дарування на підставі ст. 727 ЦК є наявність такого, що набрав законної сили, вироку суду щодо особи обдаровуваного, яка вчинила злочин, а не наявність обвинувального акту прокурора.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи наведене, безпідставними є посилання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у апеляційній скарзі на те, що закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 з нереабілітуючих обставин є доказом вчинення злочину та відповідно є підставою для розірвання договору дарування на підставі ст.727 ЦК.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позовної давності з посиланням на те, що перебіг передбаченого ст. 728 ЦК річного строку для звернення до суду з вимогою про розірвання договору дарування починається з часу укладення договору дарування, враховуючи наступне.

Згідно ст. 728 ЦК до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК). Таким чином, обчислення строку позовної давності починається від дня, коли дарувальник довідався або повинен був довідатися про обставини, передбачені ст. 727 ЦК.

Оскільки конфлікт, в результаті якого відповідачі отримали тілесні ушкодження, виник між сторонами 27.10.2017 року, то початок перебігу позовної давності починається саме від вказаної дати, що дає підстави для висновку про звернення з позовом в межах строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування, а саме, з мотивувальної частини рішення Тлумацького районного суду від 08 червня 2018 року слід виключити посилання на пропуск позивачами передбаченого ст. 728 ЦК річного строку для пред'явлення вимог про розірвання договору дарування.

В решті рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тлумацького районного суду від 08 червня 2018 року в частині правового обґрунтування змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на пропуск позивачами передбаченого ст. 728 ЦК річного строку для пред'явлення вимог про розірвання договору дарування.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 23 серпня 2018 року.