ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6412/14-ц
Провадження № 2-з/210/32/18
У Х В А Л А

іменем України

"25" травня 2018 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходяться обєднані в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту.

24 травня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та передачу на зберігання вказаної квартири ОСОБА_4.

В обґрунтування заяви зазначив, що приблизно о 12 годині 00 хвилин 06 травня 2018 року у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, було зламано замки на вхідних дверях невідомими особами, про що ОСОБА_10 було повідомлено сусідами. При прибутті до квартири ОСОБА_10 та ОСОБА_3 виявили представників охоронної фірми «ФОРТ», які встановлювали охоронну сигналізацію у вищезгаданій квартирі, та ОСОБА_11, який повідомив, що він є власником квартири та придбав її у ОСОБА_12, що свідчить про намагання ОСОБА_12 ускладнити виконання рішення суду.

Тому з метою уникнення подальшого перепродажу квартири та враховуючи, що у спірній квартирі знаходяться особисті речі ОСОБА_4 та ОСОБА_10, представник ОСОБА_3 просить суд накласти арешт на вказану квартиру та з метою збереження особистого майна передати таку квартиру на зберігання ОСОБА_4.

Дослідивши подану заяву та матеріали позовної заяви, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обовязковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі та заявлений позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру № АДРЕСА_2, є взаємоповязаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Представником ОСОБА_3 обґрунтовано наявність зв'язку між одним із заходів до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені представником ОСОБА_3 докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру № АДРЕСА_2.

Суд вважає, що у задоволенні клопотання в частині передачі квартири на зберігання ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки пунктом п. 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечений шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору, однак ОСОБА_4 безумовно має інтерес в результаті вирішення спору, оскільки звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту.

Разом із тим, суд розяснює учасникам судового розгляду, що згідно із вимогами ч. 6 статті 154 ЦПК України вони мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, яке вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру № АДРЕСА_3 (Косіора) в місті ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення по справі, що знаходиться в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за цивільним позовом ОСОБА_13, від імені якого діє ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: С. В. Ступак