Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 417/4859/17
Провадження № 22ц/782/134/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Подрябінкіна Я.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 спілка «Імперіал ЛТД»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД»

на рішення

Марківського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року, ухваленого у складі судді Логвіненка Т.Г. в залі судових засідань Марківського районного суду Луганської області у смт. Марківка

у справі за позовом

ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 спілка «Імперіал ЛТД» (далі КС «Імперіал ЛТД») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування зазначала, що 15.11.2013 року КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 3871, згідно до якого ОСОБА_3 було надано кредитні кошти в сумі 2100 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання. Плата за користування кредитом становила 70% річних загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 25 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобовязань.

Не зважаючи на прийняті зобовязання, графік погашення кредиту, відповідач постійно не доплачує необхідні до сплати суми, у зв'язку з чим, за період з 01.09.2015 року по 31.10.2017 рік утворилась заборгованість за відсотками по кредиту в сумі 1087,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту, за кредитним договором № 3871 від 05.11.2013 у розмірі 1087,00 гривень - відмовлено у повному обсязі за необґрунтованістю.

Стягнуто з кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (вул. Трудова,18, м. Старобільськ, Луганська область, 92703) судовий збір на користь держави у розмірі 1600,00 гривень (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Рішення мотивовано тим, що позивачем, у додатках до позовної заяви та у подальшому ході розгляду справи не було надано оригінал або належним чином посвідчена копія договору, не надано доказів про сам факт отримання відповідачем будь-яких коштів за вказаним договором.

Вказана обставина позбавляє суд можливості зробити висновок про доведеність позовних вимог позивача до відповідача, оскільки саме договір є основним належним доказом існування між сторонами правовідносин, а також свідчить про наявність або відсутність фактичних обставин якими позивач обґрунтовував свої вимоги до відповідача.

Також, суд зазначив, що не бере до уваги посилання позивача у позові на рішення Марківського районного суду Луганської області від 21.10.2015 по справі № 417/1334/15-ц згідно якого на думку позивача встановлені обставини укладання договору № 3871 від 05.11.2003, оскільки наданий до позовної заяви витяг із ЄДРСР не містить індивідуальних даних сторін, та вказаний документ не відповідає вимогам ч.2 ст.95 ЦПК України і не може бути визнаний судом як належний і допустимий доказ.

В апеляційній скарзі КС «Імперіал ЛТД» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду про відмову у задоволенні позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3, так як, у КС «Імперіал ЛТД» є всі документи підтверджуючі наявність кредитного договору та заборгованості за договором. При цьому, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, судом, недоліків у позовній заяві встановлено не було.

У судове засідання, представник позивача та відповідач не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що суд не може встановити чи мали місце обставини, на які посилається позивач, а саме, чи виникли між сторонами кредитні правовідносини за спірним договором, чи виникли обовязки у відповідача сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором строк.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Проте, суд у порушення вищевказаних положень Закону та вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), ст.ст. 89, 263, 264 ЦПК України, фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановив, а вказуючи про те, що банком не підтверджено зобов'язання відповідача за кредитним договором, належним чином не перевірив, чи не підтверджуються такі обставини первинними документами, іншими бухгалтерськими документами та документами фінансової звітності, оскільки згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні».

Отже, суд фактично ухвалив рішення на припущеннях, що заборонено законом, ч. 4 ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення), ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Судом першої інстанції не враховано, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції), суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Аналогічні положення передбачені ч. 5 ст. 12 ЦПК України, так, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору № 3871, укладеному 05.11.2013 року, між КС «Імперіал ЛТД» і ОСОБА_3, позивач надав апеляційному суду - копію заяви про надання кредиту, копію кредитного договору з додатками, копію видаткового касового ордеру, копії документів за договором, розрахунок заборгованості за договором.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, - відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища.

Відтак, колегія суддів вважає, що надані позивачем письмові докази відповідають вимогам законодавства щодо порядку бухгалтерського обліку кредитних операцій, з них можна встановити здійснені сторонами операції за кредитом, ці документи підтверджують факт надання відповідачці, як позичальнику, кредитних коштів.

Отже, відповідно, до наданого КС «Імперіал ЛТД», розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3871 від 05.11.2013 року, правильність якого сумнівів не викликає та не оспорюється відповідачем, сума заборгованості за відсотками по кредиту, за період з 01.09.2015 року по 31.10.2017 року, складає - 1087 грн.

За таких обставин, апеляційний суд, вирішуючи позовні вимоги приймає за основу довідку розрахунку заборгованості за кредитним договором надану позивачем та вважає, що відповідно до положень цивільного законодавство та умов укладеного кредитного договору, з ОСОБА_3 на користь КС «Імперіал ЛТД» підлягає стягненню заборгованість за відсотками по кредиту в сумі - 1087 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

КС «Імперіал ЛТД» сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2400 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивача у відшкодування витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги суму в розмірі 2400 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації Луганська область, смт. Марківка, вул. Мічуріна, 11, на користь ОСОБА_2 спілки «Імперіал ЛТД» суму заборгованості по кредиту в розмірі 1087 грн. та у відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу суму в розмірі 2400 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий

Судді: