Справа № 351/1710/18
Номер провадження №2/351/752/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собко В.М.,

з участю секретаря Нагірняк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку).

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 10.02.2000 р. померла мати позивачки ОСОБА_3 Після її смерті спадщину прийняв батько позивачки ОСОБА_4, який помер 16.11.2017 р. Після смерті батьків позивачка являється єдиним спадкоємцем всього майна згідно заповіту. Однак нотаріус відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий на імя ОСОБА_3 після її смерті, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задоволити, справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради позов визнав, проти задоволення позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності, про що подав до суду заяву.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про народження Серія І-АГ №247913, виданого на ОСОБА_5 слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_4 та ОСОБА_3

З свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-НМ №484459, вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 09.09.1989 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «Фроляк» присвоєно прізвище «Вергун».

Згідно заповіту від 09.11.2004 р., посвідченого секретарем Прутівської сільської ради, ОСОБА_4 заповів все своє майно на користь ОСОБА_1

З свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-НМ №046090, виданого на ОСОБА_3, слідує, що остання померла 10.02.2000 р.

З свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-НМ №256823 виданого на ОСОБА_4 слідує, що останній помер 17.11.2017 р., згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки Серія ІФ №243 ОСОБА_3 на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів від 02.10.1995 р. №6 вона отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі (1,12) 40,32 умовних кадастрових гектарів на території ОСОБА_2 сільської ради Снятинського району в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 01.03.2001 р., Серія IV-ІФ №010898, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,71 га в межах згідно з планом. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З довідки від 19.07.2018 р. №758, виданої ОСОБА_2 сільською радою, слідує, що за померлою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10.02.2000 р. №9 від 11.02.2000 р. зареєстровано земельний пай, ділянка №331 площею 0,71 га, який знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради в с. Прутівка. На день смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в господарстві в с. Прутівка були зареєстровані чоловік- Фроляк Д.І., ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер 16.11.2017 р. а/з 18 від 17.11.2017 р.), дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук- Вергун Н.В., ІНФОРМАЦІЯ_5 Після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 в управління спадковим майном вступив її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 16.11.2017 р. а/з від 17.11.2017 р. Після його смерті в управління спадковим майном вступила їхня дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 Заповіт від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 не посвідчувався в ОСОБА_2 сільській раді.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,71 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій 10.02.2000р. ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія IV-ІФ №010898, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №400 виданого 01.03.2001 р.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,71 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, Снятинського району Івано-Франківської області, яка належала померлій 10.02.2000р. ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія IV-ІФ №010898, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №400 виданого 01.03.2001 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.