ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1496/18 Справа № 199/3743/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Будінвест" на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Будінвест"

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2018 року ТОВ «Дніпро-Будінвест» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської М.М.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з 09 серпня 2016 року перебуває зведене виконавче провадження на загальну суму 690 184,79 гри. з примусового виконання:

виконавчого листа №199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 109 837,40 грн.;

виконавчого листа №199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5 577,20 грн.;

виконавчого листа №199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 93 426,26 грн.;

виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5 000 грн.;

виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 467 537 грн.;

виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ГОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 8 806.93 грн.

До сьогодні рішення суду, на підставі яких видано вказані виконавчі листи не виконані. Заявник вважає, що державним виконавцем не вчинено дії, спрямовані на виконання виконавчих листів в порушення Закону України «Про виконавче провадження».

06.12.2017 року ТОВ «Дніпро-Будінвест» звернулося із заявою до Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в якій зазначалося, що виконавчій службі слід звернути увагу на те, що по-перше: згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року у справі № 175/3401/15-ц -«Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015 року, адресою боржника ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_1, згідно довідки з місця проживання та копії паспорта ОСОБА_2 він з 12 квітня 2007 року зареєстрований за вищевказаною адресою, отримує кореспонденцію.»; по-друге: ОСОБА_2 стверджує, що він отримує лише пенсію, з якої частково стягуються кошти в рахунок виконання вказаного рішення суду. Проте, Стягувачу відомо те, що ОСОБА_2 щомісячно сплачує АТ «Укрексімбанк» 325 швейцарських франків - в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а це на сьогодні не менше 8800 грн. Враховуючи вищезазначене ТОВ «Дніпро-Будінвест» ще 06.12.2017 року просив виконавчу службу про наступне: невідкладно, повторно, реально та відповідально ужити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - ОСОБА_2 та його рухомого майна (меблів, техніки, посуду, особистих речей, інструменту, авто, інше) шляхом реальної перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, у тому числі (але не виключно): АДРЕСА_2; АДРЕСА_1. За необхідності, залучити до процесу опису майна Боржника органи національної поліції та представника Стягувача; у разі відсутності відомостей про фактичне місце проживання, перебування боржника - ОСОБА_2 звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про його розшук; повторно перевірити фінансовий стан Боржника, адже він десь бере кошти на кредит перед AT «Укрексімбанк» у сумі не менше 8800 грн., тоді як заявник вважає, що ці кошти мають в першу чергу йти в рахунок виконання рішення суду, для надання пояснення з цього приводу просили викликати ОСОБА_2 для дачі письмових пояснень. У разі ухилення від явки до виконавчої служби - здійснити його привід через органи національної поліції та вважати такі дії Боржника ухиленням від виконання рішення суду; у разі, якщо державний виконавець не буде допущений до опису майна боржника за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 вважати такі дії боржника ухиленням від виконання рішення суду та звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла; у разі, якщо ОСОБА_2 не з'явиться до державного виконавця для дачі пояснення щодо коштів, якими він сплачує кредит - вважати такі дії ухиленням від виконання рішення суду та у зв'язку з цим звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Заява ТОВ «Дніпро-Будінвест» від 06.12.2017 року була виконана виконавчою службою частково із затягуванням часу. Так, згідно інформації, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, лише 12.01.2018 року Дніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області направив на адресу Амур-Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області доручення про проведення перевірки проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, яке Амур-Нижньодніпровський ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області отримав 16.01.2018 року.

02.02.2018 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області було здійснено вихід за вказаною у дорученні адресою. Утім, такий вихід вже результату не дав, бо 31.01.2018 боржник ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Інших дій, направлених на задоволення клопотання, викладеного у заяві ТОВ «Дніпро-Будінвест» державний виконавець Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинська М.М. до теперішнього часу не виконала.

19.02.2018 року ТОВ «Дніпро-Будінвест» звернулося із заявою до Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в якій зазначалося, про те, що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Стягувачу відомо, що 01.02.2018 року ОСОБА_2 не повідомив письмово Дніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про зміну місця проживання. В таких діях Боржника вбачається ухилення від виконання рішення суду. Враховуючи зазначене, ТОВ «Дніпро-Будінвест» просив виконавчу службу: звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук Боржника; вважати бездіяльність ОСОБА_2 щодо неповідомлення державного виконавця про зміну місця проживання та щодо невнесення платежів в рахунок погашення боргу - ухиленням від виконання рішення суду та у зв'язку з цим звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

20 березня 2018 року директор ТОВ «Дніпро-Будінвест» ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження встановив, що заяви ТОВ «Дніпро-Будінвест» від 06.12.2017 року та від 19.02.2018 року до теперішнього часу державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинською М.М. не виконані.

Враховуючи вище викладене скаржник просить суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни, яка полягає у: невжитті після 06.12.2017 року заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - ОСОБА_2 та його майна; не зверненні після 06.12.2017 року до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - ОСОБА_2; не здійсненні приводу боржника - ОСОБА_2 через органи національної поліції; не зверненні до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2; не зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду - та такою, що порушує вимоги Закону України «Про виконавче провадження»; відповідно до ст.262 ЦПК України постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни; вважати бездіяльність ОСОБА_2 щодо неповідомлення державного виконавця про зміну місця проживання та щодо невнесення платежів в рахунок погашення боргу - ухиленням від виконання рішення суду; зобов'язати державного виконавця Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ Дніпропетровській області Ващинську Марину Миколаївну ужити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на фактичне невідкладне примусове виконання: виконавчого листа №199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 109 837,40 грн.; виконавчого листа № 199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5 577,20 грн.; виконавчого листа № 199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 93 426,26 грн.; виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5 000 грн.; виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 467 537 грн.; виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 8 806.93 грн. та зобов'язати провести наступні дії: вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_2 та його майна; у разі відсутності відомостей про фактичне місце проживання, перебування боржника ОСОБА_2 звернутися до суду з поданням про винесення ухвали його розшук; перевірити фінансовий стан Боржника ОСОБА_2. Для надання пояснень викликати ОСОБА_2 до виконавчої служби. У разі ухилення його від явки до виконавчої служби - здійснити його привід через ограни національної поліції; невідкладно звернутися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду(а.с.1-5).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Будінвест" на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 Анатолійович- відмовлено (а.с.119-122).

В апеляційній скарзі ТОВ "Дніпро-Будінвест" посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с. 125-133).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції досліджено матеріали зведеного виконавчого провадження №52501989 та встановлено, що у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження на загальну суму 690184,79 грн., в тому числі виконавчий лист № 199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 109 837,40 грн.; виконавчий лист № 199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5577,20 грн.; виконавчий лист №199/3743/14-ц від 01.09.2014 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 93426,26 грн.; виконавчий лист №401/7335/12 від 19.12.2013 року виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 467537 грн.; виконавчий лист №401/7335/12 від 19.12.2013 року виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 8806,93 грн., які були пред'явлені за місцем знаходження майна боржника за адресою: АДРЕСА_3.

Що стосується виконавчого листа №401/7335/12 від 19.12.2013, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дніпро-Будінвест» суми боргу у розмірі 5000 грн., то ці кошти, як пояснив представник стягувача ними отримано, але постанову про закінчення виконавчого провадження вони досі не отримали, а тому вважають, що цей виконавчий лист перебуває на виконані.

Утім, державний виконавець Ващинська М.М. суду пояснила, що нею прийнято постанову про закриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом, яку вона відповідно до норм чинного законодавства направила сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією.

Відмовляючи у задоволенні скарги ТОВ "Дніпро-Будінвест" суд 1 інстанції виходив з того, що при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження не вбачається порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається, з матеріалів справи, в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 52501989 на загальну суму 690184,79 грн.

Також з матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем приймаються заходи щодо встановлення майнового стану боржника ОСОБА_2, у зв'язку із чим спрямовуються запити до державних установ, а також Банків, в тому числі і у грудні 2017 року, січні, березні та квітні 2018 року.

Боржником ОСОБА_2 надавалися пояснення на вимогу державного виконавця Ващинської М.М. з питання зміни місця реєстрації та майнового стану.

Що стосується не звернення державного виконавця Ващинської М.М. до суду із поданням про розшук та привід боржника, то колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1,2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Таким чином, підставами для звернення державного виконавця до суду з поданням про оголошення розшуку боржника є відсутність відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи.

Як встановлено судом 1 інстанції та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, боржник ОСОБА_2 мешкає за адресою - АДРЕСА_2. В матеріалах виконавчого провадження наявні пояснення боржника. Та як встановлено судом 1 інстанції боржник ОСОБА_2 на виклики державного виконавця з'являється.

Крім того, державним виконавцем виконуються виконавчі дії, зокрема 17.01.2018 року прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника і перешкод для проведення виконавчих дій боржник ОСОБА_2 державному виконавцю не здійснює.

Щодо звернення державного виконавця Ващинської М.М. до суду із поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, то згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Також застосував указані стандарти ЄСПЛ при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості у справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року). Зокрема, ЄСПЛ не погодився з владою РФ з питання додержання в результаті накладення обмеження на право заявника залишати свою країну принципу згідно якого таке обмеження має бути необхідним в демократичному суспільстві в контексті п. 3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції. Більше того Європейський Суд вказав, що необхідність додержання цього принципу закладена і в національному законодавстві, яке не передбачає автоматичного накладення таких обмежень.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Як встановлено судом 1 інстанції, рішення судів боржником ОСОБА_2 поступово виконуються, а тому на теперішній час відсутні підстави звернення державного виконавця до суду із поданням в порядку ст. 441 ЦПК України. Однак, державний виконавець не позбавлений права в подальшому звернутися з таким поданням у разі ухилення боржника від виконання рішення суду.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні скарги, оскільки вважає, що при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованого висновку суду 1 інстанції про відмову у задоволенні скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростовання висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував вимоги скарги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Будінвест" - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: