"04" грудня 2018 р.
Справа № 642/843/18
Провадження № 2/642/783/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

за участю секретаря - Буряковської К.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 року представник Публічного акціонерного товариства Кромерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі19629 грн. 59 коп., а також понесені ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.07.2011 року відповідач отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 12.12.2017 року має заборгованість19629 грн. 59 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі ,копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві за місцем її реєстрацій, як то передбачено ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідачаСаприкіну О.І. булоповідомлено про розглядданоїсправи через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідач ОСОБА_2 в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, були надані копії квитанції щодо часткового погашення боргу на суму 2000 грн. та 2000 грн. у травні 2018 року, 200 грн. у червні 2018 року, 500 грн. у липні 2018 року. Неодноразово відповідач подавала заяви з проханням відкласти судове засідання з метою мирного врегулювання питання заборгованості із банківською установою, а також вирішення питання щодо реструктуризації боргу. Але протягом тривалого часу жодного доказу на підтвердження врегулювання питання заборгованості відповідача із позивачем суду не надано. Такі дії відповідача суд розцінює як безпідставне затягування розгляду справи. А тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядкуспрощеногопозовногопровадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справ в порядкуспрощеногопровадження за відсутністювсіхучасниківсправи, фіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2900грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.07.2011 сума заборгованості за кредитним договором за ОСОБА_2 станом на 12.12.2017 року становить 19629 грн. 59 коп. та складається з:

-заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5663 грн. 10 коп.;

-заборгованість за пенею 12555,56 грн.;

А також згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.;

- штраф (процентна ставка) 910 грн. 93 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено зобов»язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сумм отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків відповідачем не виконувалися.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

В той же час, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочен виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

В той же час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є цивільно-правовою відповідальністю, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року № 347/1910/15-ц.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 910,93 грн. ).

Суд звертає також увагу на значну суму пені, яка булла нарахована банком за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Пеня нарахована в розмірі, що перевищує розмір заборгованість по кредиту. На думку суду, такий розмір пені є явно завищеним, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст. 3, частині 3 ст. 509 та частинах 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, про що також наголошується в рішенні КСУ №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року. За таких обставин суд вважає за необхідне скористатися наданим йому правом на зменшення розміру пені відповідно до ст. 551 ЦК України, зменшивши пеню за кредитним договором № б/н від 15.04.2013 року до 963,10 грн.

В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 надано дві квитанції від 15.05.2108 року на підтвердження сплати частини боргу в сумі 2000 грн. та 2000 грн., квитанцію від 04.06.2018 року на підтвердження сплати частини боргу в сумі 200 грн., та квитанцію від 20.07.2018 року на підтвердження сплати частини боргу в сумі 500 грн. Таким чином відповідачем частково відшкодовано суму боргу, а саме в загальному розмірі 4700 грн., та на вказану суму необхідне зменшити розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 5663 грн. 10 коп. на 963,10 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 1926,20 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 172,68 гривень, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 9,8 %.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (МТ414393, ІПН НОМЕР_1, м. Харків, вул. Єлізарова, буд. 14. кв. 63) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , МФО 305299, р/р № 3111 заборгованість за кредитним договором № б/н від09.07.2011 року у розмірі 1926 (одна тисяча дев»ятсот шість) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (МТ 414393, ІПН НОМЕР_1, м. Харків, вул. Єлізарова, буд. 14. кв. 63)на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, МФО 305299, р/р № 3111 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 172,68 грн. .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 11.12.2018 року.

Суддя О.В. Бородіна