РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року Провадження №2/425/230/18

Справа №425/893/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько - ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина, яку позивач та його мати - ОСОБА_3 прийняли в рівних долях відповідно до вимог

ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, однак через скрутний фінансовий стан не зверталися до Рубіжанської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та

Ѕ частину житлового будинку зі службовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача, у зв'язку з чим останній прийняв її спадщину, однак звернувшись до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину житлового будинку зі службовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2, 14.03.2018 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що спадкова справа № 386 за 1999 рік та видане свідоцтво про право на спадщину, які були заведені після смерті ОСОБА_2, було передано на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, справи якого на теперішній час залишилися на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України і з яким не має поштового зв'язку, тому не можливо витребувати вищевказану спадкову справу та встановити інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати за ним право власності на

Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та на ј частину житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а також визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на ј частину житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорту (а.с. 8-9).

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.03.1998, зареєстрованим в реєстрі за № 845, та довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 06.03.2018 року за № 270 (а.с.11, 54).

Згідно договору дарування від 01.12.1975 року, зареєстрованого в реєстрі за

№ 2809 та довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 06.03.2018 року за № 271, Ѕ частина будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві власності (а.с.12-13, 54- зворот).

29.09.1963 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.09.1963 року НОМЕР_2, актовий запис № 446, та свідоцтвом про народження від 23.04.1971 року НОМЕР_3, актовий запис № 391 (а.с. 18, 19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.05.1999 року, актовий запис № 368, НОМЕР_4 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3, у зв'язку з чим ОСОБА_1 16.08.2016 року звернувся до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі чого в спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу за

№ 59372576, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області Серія НОМЕР_5, актовий запис № 254, та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16.08.2016 року за № 44787097 (а.с. 14, 52-53).

Відповідно до звіту про оцінку майна № N2 від 26.03.2018 року ринкова вартість квартири № АДРЕСА_1 становить 112 000, 00 грн. (а.с.21-29).

Відповідно до звіту про оцінку майна № N3 від 26.03.2018 року ринкова вартість Ѕ частки жилого будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2 становить 134 000,00 грн. (а.с.30-39).

13.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва права на спадщину після смерті ОСОБА_3, однак отримав постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2018 року за № 87, згідно якої останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що спадкова справа № 386 за 1999 рік та видане свідоцтво про право на спадщину, які були заведені після смерті ОСОБА_2, було передано на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, справи якого на теперішній час залишилися на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України і з яким не має поштового зв'язку, тому не можливо витребувати вищевказану спадкову справу та встановити інших спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с. 20, 50).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач вчасно подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 (а.с. 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище квартиру та Ѕ частину житлового будинку є відсутність спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 та передана на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, документи якого на теперішній час знаходяться на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, оскільки у вказаній спадковій справі знаходиться заяви позивача та його покійної матері про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Таким чином, місто Луганськ дійсно розташоване на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній законній українській владі території України.

Відповідно до ст. 524, 527, 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п.п. 3.1, 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на підставі вище викладеного, та беручи до уваги те, що після смерті ОСОБА_2 була чинною редакція ЦК УРСР, відповідно до положень якої позивач та померла ОСОБА_3 прийняла спадщину, а позивач в свою чергу прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частину житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12-13, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визначення права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1 та на ј частину житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на Ѕ частку квартири № АДРЕСА_1 та на ј частину житлового будинку зі службовими будівлями АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.О. Романовський