Справа № 310/7148/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участі: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3

розглянув у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона на даний час є непрацездатною особою, перебуває у складних життєвих умовах, перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта з діагнозом кардіосклероз та потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір призначеної їй пенсії є недостатнім.

Вказує, що вона має повнолітнього сина - ОСОБА_3, який проживає окремо та не надає їй матеріальної допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Додатково пояснили, що через реєстрацію відповідача разом із позивачем за однією адресою, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що він, будучи зареєстрованим з матір'ю за однією адресою, вимушений з родиною винаймати житло. За можливістю він надає матеріальну допомогу матері. Окрім того, він має на утриманні сина, який продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона раз на тиждень допомагає ОСОБА_1 по господарству. Остання хворіє і ліки їй купляє ОСОБА_5 ОСОБА_3 інколи приносить продукти харчування.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він проживає разом з ОСОБА_5, яка постійно хворіє, він купляє їй ліки. ОСОБА_3 матері матеріально не допомагає.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повнолітні дочка, син зобов'язані, відповідно до ст. 202 СК України, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Розмір пенсії складає близько 1500,00 грн. на місяць.

Згідно довідки Поліклінічного відділення Бердянської міської лікарні від 01.06.2018 року, ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта з діагнозом кардіосклероз.

Як вартість рекомендованих ОСОБА_1 ліків, так і неможливість оформлення нею субсидії на оплату житлово-комунальних послуг підтверджується оглянутими в судовому засідання чеками та визнається учасниками справи.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує відсутність у позивача інших дітей, наявність у відповідача постійного місця роботи та стабільного заробітку.

Також суд приймає до уваги наявність на утриманні відповідача сина, який продовжує навчання, і вважає за можливе стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/6 частки.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне осарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко