Справа №333/6077/16-ц
Пр. № 2/333/471/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника відповідача: Вологжаніної О.Д.

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -
встановив:
Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період часу з 14 лютого 1980 року по 01 грудня 1981 року він проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій. У 1980 році при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, в результаті підриву міни отримав закриту черепно-мозкову травму, контузію головного мозку і численні осколкові поранення голови, шиї, обох рук, спини, обох ніг, шкіряні рубці в лобно-тім`яній ділянці по центру, на верхній губі справа, на задній поверхні шиї, на правому та лівому плечі, на правій кисті, в підлопатковій ділянці справа, чотири рубці на правій гомілці, на правому передпліччі та два рубці на лівій гомілці в значних розмірах. Згідно медичних документів, виписки з історії хвороби, висновку спеціалістів Інституту нейрохірургії і отоларингології АМН України, наслідками контузії головного мозку є нові хвороби, а саме як гіпертонічна хвороба 3 ступеня з високим ризиком, дифузнія кардіосклерозу, після травматична та дискулярна енцефалопатія, прогресуючи кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами. Захворювання хронічним холецисто-панкреатит та хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки, як наслідок перенесеного в ДРА у 1980-1981 роках вірусного гепатиту «А». Після проведення лікування зазначених поранень стан його здоров`я не покращився та він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняних, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Позивач зазначає, що йому встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Від отриманих травм у нього розвились хвороби та погіршився стан здоров`я. Позивача вказує, що у зв`язку з отриманням поранень під час захисту Вітчизни, які призвели до його інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває моральні страждання, оскільки перебуває в стані розпачу, тривоги, страху, дратівливості. Він багато коштів витрачає на лікування, що позначається на бюджеті його родини, дана обставина також впливає на його душевний стан. Позивач зазначає, що внаслідок вищезазначених обставин порушено його нормальні життєві зв`язки і йому доводить докладати додаткові зусилля для організації свого життя. В зв`язку з вищезазначеним просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. ОСОБА_1 надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також зазначив, що на задоволенні позовних вимог наполягає.
Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованість та безпідставністю. Представником відповідача також надані заперечення в письмовому вигляді (по суті відзив на позов), в яких останній зазначає, що позивачем не доведений факт неправомірних дій або бездіяльності з боку відповідача щодо спричинення моральної шкоди. Зазначив, що позивач отримав захворювання, що призвело до інвалідності в Афганістані, до набрання чинності Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців». Лише для військовослужбовців, за наявності підстав, передбачено відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовцівта членів їх сімей», який набув чинності 20.12.1991 року. Належних доказів на підтвердження розміру моральної шкоди позивачем не надано.
Суд, вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій, в період часу з 14.02.1980 року по 01.12.1981 року, що підтверджується довідкою № 390 від 16.05.2016 року, виданою Запорізьким військовим комісаріатом м. Запоріжжя (а.с.15)
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 12.04.2016 р. (а.с. 17), ОСОБА_2 у 1980 році при виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, в результаті підриву міни отримав закриту черепно-мозкову травму - контузію головного мозку і численні осколкові поранення, наслідками якого є шкіряні рубці в лобно-тім`яній ділянці по центру, на верхній губі справа, на задній поверхні шиї, на правому та лівому плечі, на правій кисті, в підлопатковій ділянці справа, чотири рубці на правій гомілці, на правому передпліччі та два рубці на лівій гомілці в значних розмірах. Згідно медичних документів, виписки з історії хвороби, висновку спеціалістів Інституту нейрохірургії і отоларингології АМН України, наслідками контузії головного мозку є нові хвороби, а саме як гіпертонічна хвороба 3 ступеня з високим ризиком, дифузнія кардіосклерозу, після травматична та дискулярна енцефалопатія, прогресуючи кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами. Захворювання хронічним холецисто-панкреатит та хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки, як наслідок перенесеного в ДРА у 1980-1981 роках вірусного гепатиту «А». Поранення - закрита черепно-мозкова травма - контузія головного мозку, МВТ захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
31.05.2016 року ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія АВ № 0548438 (а.с. 16) та посвідченням, серія НОМЕР_1 від 15.06.2016 року (а.с. 8).
Позивач, як на правове обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з пунктами 2, 3 рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію у часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили у часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це у законі або іншому нормативно-правовому акті.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода
Враховуючи те, що у позивача захворювання виникли внаслідок виконання службових обов`язків в Демократичній Республіці Афганістан у період з 14.02.1980 року по 01.12.1981 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (який набув чинності 20 грудня 1991 року) та Цивільного кодексу України 2003 року, коли діючим законодавством взагалі не передбачалось регулювання правовідносин з відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, ст. 268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 29.05.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова