Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/10071/17

номер провадження 2/201/494/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

до ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

та зустрічним позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

про стягнення грошових коштів та

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі ТОВ «Порше Лізинг Україна») з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1О.) про стягнення грошових коштів, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями був переданий для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1).

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 11 лютого 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006667, за умовами якого позивач передав у розпорядження відповідача обєкт лізингу транспортний засіб Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року виробництва, шасі № WAUZZZ4L3DD18574, двигун CRC 106421, а відповідач зобовязався сплатити суму коштів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 93123 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 37249,20 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення збитків у звязку з нікчемністю договору про фінансовий лізинг. Для повернення сторін до попереднього стану відповідач повинен повернути позивачу новий транспортний засіб Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року виробництва, шасі № WAUZZZ4L3DD18574. Оскільки це зробити неможливо, то відповідач повинен відшкодувати вартість одержаного майна за цінами на момент відшкодування. Відповідач користувався автомобілем з лютого 2013 року по липень 2016 року (дата вилучення обєкта лізингу) та за цей період вартість транспортного засобу значно знизилася у звязку з його експлуатацією. Згідно із звітом про оцінку транспортного засобу № 230 від 22 серпня 2016 року ринкова вартість автомобіля Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року виробництва, становить 1408369,58 грн., що еквівалентно 55750,52 доларам США. Для того, щоб повернути позивача до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна у розмірі 972544,05 грн., що еквівалентно 37372,48 доларів США. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача 972544,05 грн., а також судові витрати (а.с.2-5).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (а.с.43).

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування поданого зустрічного позову з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 11 лютого 2013 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» у простій письмовій формі було укладено договір, який є недійсним (нікчемним). Враховуючи загальні строки позовної давності позивач на виконання договору за період з 08 жовтня 2014 року по 02 березня 2016 року перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 424443,23 грн., що еквівалентно 21023,07 доларам США, які ТОВ «Порше Лізинг Україна» повинен повернути ОСОБА_1

Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 11 вересня 2017 року (а.с.156), надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити (а.с.176). Також у матеріалах справи міститься заява представника позивача про застосування строків позовної давності (а.с.120-122) та відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача наголошує на тому, що ОСОБА_1 сплачував щомісячні платежі у національній валюті України гривні, а тому його вимоги про стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» коштів з перерахуванням за курсом НБУ є неправомірними (а.с.157-157).

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності від 15 вересня 2016 року, також надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» заперечував, зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі (а.с.177). Крім того у матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача проти позову, у яких останній просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.110-112).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 11 лютого 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про фінансовий лізинг № 00006667, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передає ОСОБА_1 об'єкт лізингу транспортний засіб Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року виробництва, шасі № WAUZZZ4L3DD18574, двигун CRC 106421, на умовах лізингу: вартість об'єкта лізингу еквівалент 93123 доларів США; авансовий платіж еквівалент 37249,20 доларів CШA; обсяг фінансування еквівалент 55873,80 доларів США; залишкова вартість 0,00 доларів США; кількість лізингових платежів 60; строк лізингу 60 місяців; лізинговий платіж еквівалент 1705,94 доларів США; адміністративний платіж еквівалент 1396,85 доларів США.

Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище відповідно до пунктів 6.3., та 2) до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Проценти, комісії, інші платежі: у відповідності до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) (а.с.6).

Невід'ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг є також Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, згідно із п. 4.1 яких ТОВ «Порше Лізинг Україна» зберігає за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ «Порше Лізинг Україна» матиме право розірвати цей контракт/ відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті) (а.с.7-16).

Згідно з п. 5.4. Умов лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об'єкта лізингу шляхом підписання лізингоодержувачем та ТОВ «Порше Лізинг Україна» акта прийому-передачі.

Як вбачається з акта прийому-передачі до договору лізингу № 00006667 від 11 лютого 2013 року, ОСОБА_1 отримав предмет лізингу Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року виробництва, шасі № WAUZZZ4L3DD18574, двигун CRC 106421 (а.с.68).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 08 жовтня 2014 року по 02 березня 2016 року ОСОБА_1 в якості виконання укладеного договору було сплачено 424443,23 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями (а.с.75-84).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, встановлено, що спірний договір між сторонами був укладений без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, тому він є нікчемним і не породжує правових наслідків, окрім тих, що повязані із його нікчемністю, про що сторонами не заявлялось (а.с.28-37).

У відповідності до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Отже, враховуючи те, що після укладення договору фінансового лізингу обидві сторони вчинили дії на його виконання, кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто повинна бути застосовна двостороння реституція.

Як встановлено судом, на виконання умов договору лізингу 15 лютого 2013 року ОСОБА_1 отримав новий автомобіль Audi Q7, 2012 року виробництва, номер кузов WAUZZZ4L3DD18574 та користувався ним у період з 15 лютого 2013 року по 08 липня 2016 рік. Внаслідок експлуатації даного автомобіля його вартість зменшилася.

Таким чином, позивачу ТОВ «Порше Лізинг Україна» фактично було повернуто, передане ним за вказаним договором майно у вигляді не нового автомобіля, а вже автомобіля, який перебував у користуванні, а отже його повернення не відповідає принципу двосторонньої реституції стосовно повернення сторін у первісний стан.

А тому в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч. 2 ст. 216 ЦК України, оскільки повернути в натурі позивачу ТОВ «Порше Лізинг Україна» новий автомобіль неможливо, а тому на користь позивача підлягає відшкодуванню різниця вартості нового автомобіля та вартості автомобіля, який був повернутий позивачу 08 липня 2016 року.

Згідно із звітом № 230 про оцінку транспортного засобу від 22 серпня 2016 року ринкова вартість автомобіля Audi Q7 3,0 TDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер WAUZZZ4L3DD18574 на дату оцінку складає 1408396,58 грн.

Згідно із договором лізингу, укладеним між сторонами, вартість нового автомобіля складає 93123 доларів США.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що з метою повернення сторін до первісного стану до укладення договору лізингу, який був є нікчемним, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню відшкодування вартості нового автомобіля з урахуванням вартості повернутого автомобіля, який перебував у користуванні, а також з урахуванням сплати відповідачем авансового платежу у розмірі 37249,20 доларів, в сумі 3223, 78 грн., що станом на 17 травня 2018 року еквівалентно 123,28 доларам США, виходячи з такого розрахунку:

93123 доларів США (вартість автомобіля на момент укладення договору)-55750,52 доларів США (ринкова вартість автомобіля згідно із звітом про оцінку транспортного засобу від 22 серпня 2016 року)-37249,20 доларів США (авансовий платіж, який був сплачений ОСОБА_1О.)=123,28 доларів США.

Крім того, оскільки в судовому порядку встановлено, договір лізингу є нікчемним, суд дійшов також до висновку про необхідність задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь грошових коштів у розмірі 585912,96 грн., що еквівалентно 21023,07 доларів США виходячи з наступного

Згідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Закон України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу, тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Крім того, у ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, які мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з умовами договору про фінансовий лізинг від 11 лютого 2013 року всі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США.

Отже, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог 585912,96 грн., що еквівалентно 21023,07 доларів США згідно із курсом НБУ станом на 02 лютого 2018 року (день подання до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Що стосується доводів сторін про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то вказані заяви не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» зверталося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків; транспортний засіб переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1 на виконання умов нікчемного правочину був вилучений у останнього у липні 2016 року, а отже доводи сторін про застосування строків позовної давності є безпідставними.

Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) грошові кошти у розмірі 3223, 78 грн. (три тисячі двісті двадцять три грн. 78 коп.), що станом на 17 травня 2018 року еквівалентно 123,28 доларам США.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) сплачений останнім судовий збір у розмірі 1762 грн. (однієї тисячі сімсот шістдесят двох грн.)

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 585912,96 грн. (пятсот вісімдесят пять тисяч девятсот дванадцять грн. 96 коп.), що еквівалентно 21023,07 доларів США (двадцять одній тисячі двадцяти трьом доларам США 07 центів).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) сплачений останнім судовий збір у розмірі 5859,13 грн. (пять тисяч вісімсот пятдесят девять грн. 13 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський