ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/427/18 Справа № 211/1207/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідач: Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року, яке постановлено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є доньками ОСОБА_5.

Позивачі вказують, що вони разом із матір'ю проживали за адресою: АДРЕСА_1, яка належала матері на праві приватної власності, у зв'язку з тим, що матір постійно хворіла та потребувала піклування та догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла.

Після її смерті позивачі так і залишилися проживати за даною адресою, здійснювали оплату комунальних платежів та користувалися усіма благами даного помешкання.

Маючи юридичну необізнаність, жодна з позивачів не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, як це необхідно, оскільки вважали що необхідності у даній процедурі немає. 24.01.2017 року, позивачі звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області із зверненням щодо заведення спадкової справи після померлої матері.

30.01.2017 року даним нотаріусом була видана постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій. Головною причиною у відмові стало пропущення строку для прийняття спадщини. Після смерті матері, з ІНФОРМАЦІЯ_4 наявне майно померлої ніким не успадковувалось. Судових справ та спорів не має.

Тому позивачі просили визначити їм додатковий строк для подання до нотаріуса відповідної заяви строком в три місяці.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк в три місяці від дня вступу рішення в законну силу, для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона є особою, яка не була залучена до участі у справі, як представник неповнолітньої ОСОБА_6, в той час як рішенням суду порушені права неповнолітньої, оскільки її батько - ОСОБА_7 постійно проживавав з матір'ю - ОСОБА_5 та фактично прийняв спадщину.

Зауважує на тому, що позивачі по справі є сестрами її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та з яким вона разом із їх спільною дитиною ОСОБА_4 проживали разом з покійною ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2, тобто позивачі по справі не проживали разом з померлою ОСОБА_5

Відзив на апеляційну скаргу не подавася.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_2, та відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_5 (а.с.8,9), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

24.01.2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою приватного нотаріуса Криворізької міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_5, оскільки вони пропустили встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після її смерті (л.с.13-14).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначаючи їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачами причини пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, їх юридична необізнаність щодо необхідності звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ст.ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Обставини, які входять до предмета доказування (частина перша статті 179 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, тощо.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, суду першої інстанції необхідно було встановити коло спадкоємців померлого, з'ясувати хто з них прийняв спадщину у встановленому законом порядку, й відповідно вирішити питання про залучення цих осіб до участі в справі.

Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради може бути відповідачем в даній справі тільки при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. Таким чином, суд не перевірив чи є Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради належним відповідачем в даній справі.

Натомість, як зазначено апелянтом в апеляційній скарзі, позивачі по справі є сестрами її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та який разом із своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_4, проживали разом з покійною ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2.

З огляду на викладене вище, ОСОБА_3, яка в даному випадку діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, є належним відповідачем по справі, яка не була залучена до участі в справі.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи для розгляду справи передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, виходячи з того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення іншої особи не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення суду згідно п.4 ч.3 зі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового рішення по справі.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами у цивільному судочинстві є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинялася.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218,1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст.608 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.

З огляду на те, що спірні правовідносини по даній справі не допускають правонаступництва, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, провадження по справі в цій частині необхідно - закриттю.

З огляду на те, що при вирішенні даного спору було вирішено питання, яке зачіпає свободи та інтереси неповнолітньої ОСОБА_4, представником якої є апелянт ОСОБА_3, при цьому суд не залучив її до участі у справі, що є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 із закриттям провадження по справі в цій частині та скасуванню рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, як передчасних, із ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст.255, 367,374,377,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та закрити провадження по справі в цій частині.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті м. Кривого Рогу ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та постановити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: