15 листопада 2018 року місто Чернігів
Справа №751/5779/18
Провадження№2/751/1391/18
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.
секретаря судового засідання Сащенко О.М.
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 (не прибув)
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить : визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 23 в будинку № 13 по вул. Івана Мазепи у м. Чернігові.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування квартири від 29.12.2004 року він є власником квартири АДРЕСА_2. В квартирі крім позивача зареєстрований його син відповідач по справі ОСОБА_2, який фактично не проживає за даною адресою з січня 2015 року, в квартирі не з»являється, його особисті речі в квартирі відсутні. Згідно акту обстеження встановлено та підтверджено свідками, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2015 року.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Не заперечує проти заочного розгулу справи.
Відповідач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до ч. 12 ст. 128 ЦПК України.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 29.12.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.5-5).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_5 є майном (житлом) позивача, відповідач є членом його сім'ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В позові ОСОБА_1 стверджував, що відповідач, який доводиться йому сином з 2015 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі, належній позивачу.
21.08.2018 року, сусідами був складений акт, затверджений майстром дільниці з обслуговування житлового фонду № 2 КП «Новозаводське», в якому зазначено, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований, але не проживає з 2015 року по теперішній час (а.с.8).
На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.
Керуючись статтями 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 23 у будинку № 13 по вулиці Івана Мазепи у місті Чернігові.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова