Дата документу 15.05.2018
Справа № 320/5770/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, до неповнолітнього ОСОБА_3, законний представник якого ОСОБА_7, та до неповнолітнього ОСОБА_4, законний представник якого ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, яка діє як законний представник неповнолітнього сина, звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 2087 грн. 75 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що 07 листопада 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходячись на території парку в с.Вознесенка Мелітопольського району неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли її неповнолітньому сину ОСОБА_6 тілесні ушкодження. За даним фактом відносно неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було порушено кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України та в подальшому судом їх було визнано винними із застосуванням до останніх примусових заходів виховного характеру. Оскільки відповідачі на момент скоєння злочину були неповнолітніми, у разі відсутності у них майна, достатнього для відшкодування шкоди, вказану шкоду позивачка просить стягнути з їх батьків. Так, витрати на лікування ОСОБА_6 складають 2087 грн. 75 коп. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичних та душевних стражданнях, переживаннях через образи, завдання фізичного болю, що призвело до зміни звичайного способу життя та втрати сну. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та день судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується їхніми особистими підписами у розписках про отримання судової повістки /а.с.78,79/.

Відповідачі ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання також не з'явилися, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою».

Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від них не надходило.

Суд, вислухавши пояснення позивача його законного представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року встановлено, що 07 листопада 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходячись біля території парку, який розташований у центральній частині с.Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, неповнолітній ОСОБА_3, діючи спільно з неповнолітнім ОСОБА_4, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів особистих неприязних відносин, під час сварки, яка виникла з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6, наніс останньому один удар рукою по голові та декілька ударів руками та ногами по тулубу. В той час, ОСОБА_4, скориставшись пригніченим станом неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 від дій неповнолітнього ОСОБА_3, наніс останньому один удар рукою в голову, тим самим, заподіявши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струс головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №214 від 15.05.2017 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Даним судовим рішенням була встановлена винуватість відповідачів у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисних легких тілесних ушкоджень та до них було застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження. Рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 03.08.2017. Заявлений цивільний позов про відшкодування завданої злочином шкоди було залишено без розгляду.

Як вбачається з копій квитанцій /а.с. 9-12/ в результаті протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на лікування неповнолітнього ОСОБА_6 були понесені витрати на загальну суму 2087 гривню 75 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з наведеного позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди документально підтверджені та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст. ст. 16, 1168 ЦК України).

Суд вважає, що діями відповідачів завдано також і моральну шкоду неповнолітньому ОСОБА_6, який був позбавлений можливості відвідувати школу, спілкуватися з друзями та однокласниками, переніс нервовий страх, душевні та фізичні страждання з приводу стану здоров'я, були порушені звичайні життєві зв'язки, неможливим стало подальше навчання з відвідуванням школи, за весь час після вчинення злочину, розгляду кримінального провадження та цивільного позову судом відповідачі жодним чином не поцікавились станом здоров`я неповнолітнього потерпілого, не намагались відшкодувати завдану шкоду. Але, суд вважає, що сума моральної шкоди позивачкою завищена та в повній мірі не відповідає обставинам справи, характеру протиправного діяння, а саме: вчинення кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Тому, з відповідачів слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1199 ЦК України особа, яка спричинила шкоду здоров`ю неповнолітнього, повинна відшкодувати витрати на його лікування, догляд, харчування та інше.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Суд встановив, що відповідачі є неповнолітніми, самостійних доходів та власного майна у них немає, а тому, відповідальність за завдану ним шкоду повинні нести їхні батьки, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Також, підлягає стягненню з відповідачів судовий збір згідно п. 6 ст. 141 ЦПК України на користь держави в сумі 640 грн. з кожного, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 352-356 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167,1168,1199 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, до неповнолітнього ОСОБА_3, законний представник якого ОСОБА_7, та до неповнолітнього ОСОБА_4, законний представник якого ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, матеріальну шкоду у розмірі 2087 грн. 75 коп., моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн., а всього 17687 грн. 75 коп. У разі відсутності у неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майна, достатнього для відшкодування шкоди, вказану шкоду стягнути з їх батьків відповідно з ОСОБА_7, РНОКПП НОМЕР_4, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: