Справа № 336/1427/15-ц
Провадження № 6/336/13/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Прохорової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи ОСОБА_2, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

18.10.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення. В заяві зазначає, що 04.08.2006 р. між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який наразі розірвано.

Під час шлюбу у неї та ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_3, 01.09.2008 р., та ОСОБА_4, 09.06.2014 р.

Внаслідок того, що між нею та ОСОБА_2 існують неприязні стосунки, та того, що ОСОБА_3 не бажає зустрічатися з батьком, стягувач ОСОБА_2 звернувся до районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району з заявою про визначення способу та порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3.

Розпорядженням голови районної адміністрації від 11.11.2014 р. № 591 відповідачу визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх синів, а саме: побачення з ОСОБА_3, перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця протягом чотирьох годин на день, за попередньою домовленістю з їх матірю, з правом відвідувати місця проживання батька, культурних та розважальних закладів.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_2, визначено спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 10.00 години до 19.00 години за місцем проживання ОСОБА_2 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; час для спільного відпочинку ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_3, а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01.06 по 30.08. кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_1

Рішення набуло законної сили 16.11.2015 року.

На базі ТОВ «Інститут розвитку персоналу» психолог ОСОБА_5 провела дослідження під час якого виявлено негативне ставлення ОСОБА_3 до батька та діда, з мамою у дитини склалися теплі, емоційно близькі стосунки. Психологом складено письмовий висновок від 29.09.2017 р., відповідно до якого на теперішній час контакт дитини з батьком без присутності матері може наносити психологічну травму дитині, сприятиме процесу емоційної деривації, що може мати наслідки: замкнутість, формування емоційної холодності, неспроможності до співчуття, співпереживання, а також до нервових зривів та захворювань.

Поведінка ОСОБА_2 під час зустрічей з сином вказує на неможливість в цей час зустрічатись з дитиною, подальше спілкування призведе до порушення стану здоровя ОСОБА_3.

ОСОБА_3 дуже страждає під час зустрічей з батьком. Через протиправну поведінку відповідача по відношенню до дитини, син відчуває моральний біль, та як наслідок вже має ряд захворювань нервової системи. ОСОБА_2, в свою чергу, не бажає вирішувати питання сприятливого для дитини способу участі у вихованні дитини, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Посилаючись на ст.373 ЦПК України, ОСОБА_1 просить відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 року по справі № 336/1427/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини на один рік до поліпшення психо-емоційного стану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити.

Зацікавлена особа стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви, в тому числі з підстав, викладених в письмових запереченнях (т.2 а.с.155-156).

Представники зацікавлених осіб районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, Шевченківського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області в судове засідання не зявились, про день, час і місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Вивчивши заяву та матеріали, що до неї додані, матеріали цивільної справи, заслухавши заявника та її представника, пояснення ОСОБА_2, допитавши спеціаліста і оглянувши відеозаписи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3-5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може відстрочити або розстрочити виконання рішення; підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо; відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Згідно ст.373 ЦПК України, що діяла на час подання заяви про відстрочку виконання рішення, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р., задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, визначених судом, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Тобто, відстрочка або розстрочка надається у виняткових випадках і в розумних межах.

Заявниця зазначила, що її син ОСОБА_3 не бажає спілкуватись з батьком, а протиправна поведінка ОСОБА_2 по відношенню до дитини викликає у сина моральні страждання, які можуть завдати малолітньому психологічну травму.

ОСОБА_1 надала суду висновки голови правління ОПП «Взаємодія» - психолога ОСОБА_5, відповідно до змісту яких на теперішній час контакт дитини з батьком без присутності матері може наносити психологічну травму дитині, сприятиме процесу емоційної деривації, що може мати наслідки: замкнутість, формування емоційної холодності, неспроможності до співчуття, співпереживання, а також до нервових зривів та захворювань. Внаслідок проведених досліджень психолог зробила висновок, що ОСОБА_3 виявляє прихильність до матері, відчуває її любов, турботу, охоче спілкується та взаємодіє з нею. Образ батька сформований як ворожа особа, яка спричиняє страждання, ОСОБА_3 повністю виключає батька з свого життя, дитина не виявляє емоційної прихильності до батька, має негативну реакцію, хоче вбити його (т.2 а.с.135-137, т.3 а.с.42-45).

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснював, що із сином ОСОБА_6 не бачився з часу винесення судового рішення про відстрочку виконання якого просить ОСОБА_1, а тому не міг завдавати сину психологічних травм та сформувати викладену у висновку позицію сина відносно нього. Саме ОСОБА_1 сформувала у ОСОБА_3 таке відношення до нього, як до батька, аби усунути і надалі його від спілкування із сином. ОСОБА_6 не має психічних розладів, а заяви ОСОБА_1 про його протиправну поведінку відносного сина ґрунтуються на припущеннях, оскільки належними доказами не доведені.

Аналізуючи докази, надані в обґрунтування заяви, суд дійшов висновку, що у даному випадку, підстави, на які посилається ОСОБА_1 за своєю суттю не є такими, які б утруднювали виконання рішення суду, і при цьому являлись винятковими, що дозволяло б суду дійти висновку про необхідність відстрочення виконання рішення суду.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 не навела суду виняткових обставин у розумінні вимог ст.373 ЦПК України, що діяла на час подання заяви, які б давали безумовну підставу для відстрочення виконання судового рішення за відсутності тих особливостей, що вище наведено, у звязку з чим, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.435 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 (заінтересовані особи ОСОБА_2, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк