У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2018 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що вона за національністю «полька» та зобов'язати Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни: до актового запису про народження заявника №02, складеному 03.02.1962 виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, змінивши національність батька «українець» на «поляк»; до актового запис про шлюб №21 від 24.01.1986, складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, змінивши національність нареченої із «українка» на «полька».

За приписами ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності із подальшим зобов'язанням заінтересованої особи до вчинення дій. Хоча зазначений у ч.1 ст.315 ЦПК України, перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинне законодавство України не містить вимог про внесення змін у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Аналогічна позиція викладена в узагальненні Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, в п.п.11 п.4 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Крім того, встановлення факту, що має юридичне значення, та зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів не можуть розглядатись в порядку окремого провадження. Враховуючи зміст процесуальних прав, лише відповідача в позовному провадженні може бути зобов'язано до виконання певних дій.

На підставі викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.186, 293 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Токмацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Токмацький районний суд Запорізької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: