20.08.2018 Справа № 756/2415/17
Унікальний №756/2415/17
Провадження №2/756/754/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Яценко Н.О.,

за участі секретаря Слободянюк Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування та тлумачення змісту умов договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2017 року через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та просив суд визнати подію, що мала місце 04 жовтня 2016 року за участю автомобіля марки «Хюндай», н.з. НОМЕР_1, страховим випадком відповідно до вимог Закону України «Про страхування». Окрім того позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 120 019,33 грн, суму пені та 3% річних в розмірі 8 961,99 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 жовтня 2016 року сталася ДТП на автодорозі Київ-Чоп за участю автомобіля марки «Хюндай», н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, внаслідок чого їм було здійснено зіткнення з перешкодою (деревом). Відповідальність за користування автомобілем була застрахована згідно договору добровільного страхування від 29.09.2016 року укладеного з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (відповідач).

Після настання цього ДТП ОСОБА_2 одразу подзвонив на гарячу лінію страхової компанії та повідомив про ДТП, а 05 жовтня 2016 року при поданні заяви про настання страхового випадку одночасно було проведено та складено акт огляду аварійним комісаром від страхової компанії, в якому зафіксовано завдані пошкодження автомобілю.

Однак 21 грудня 2016 року представником позивача ОСОБА_1 було отримано рішення прийняте відповідачем про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно до ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», п.п. б) п. 5.1.2. та п. 3.1.18 умов договору страхування № 0112-1401-0243 від 29.09.2016.

ОСОБА_1 вважає, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» неправомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки страхова сума зменшується на розмір виплаченого страхового відшкодування протягом року, а за період дії договору крім ДТП 04 жовтня 2016 року більш жодних дорожньо-транспортних пригод за участю застрахованого автомобіля не відбувалося.

Також позивач вважає протиправними посилання на підпункт а) пункту 5.1.2, договору страхування, оскільки ОСОБА_2 не було здійснено ані проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ані порушено правило перетинання (руху) через залізничні переїзди, ані здійснено виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Також водієм не було порушено швидкості руху, а лише не було належним чином зреаговано на зміну руху та не вибрано безпечної швидкості руху та останній з метою уникнення ще більших пошкоджень здійснив зіткнення з деревом.

Позивач вказує, що підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачена відповідним підпунктом а) пункту 5.1.2. договору страхування в частині порушення швидкості руху (Розділ 12) суперечить положенням ч. 2 ст. 1191 ЦК України та порушує законне право на отримання страхового відшкодування по страховому випадку, який стався 04 жовтня 2016 року.

16 березня 2017 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження.

У квітні 2017 року представник ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» подав заперечення проти позову, згідно яких просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі у зв'язку з тим, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за договором може бути будь-яке порушення водієм застрахованого автомобіля швидкості руху, передбачене розділом 12 ПДР України. У даному випадку порушення розділу 12 ПДР України винним водієм виявилося в необранні безпечної швидкості руху (п.12.1).

Також відповідач просить прийняти до уваги, що в Договорі наявні також інші програми страхування: «Економ» та «Преміум». Програма страхування «Преміум» не передбачає виключень із страхових випадків у вигляді настання ДТП внаслідок порушення водієм застрахованого автомобіля швидкості руху та, відповідно, порушення розділу 12 Правил дорожнього руху. У той час як програми страхування «Економ» та «Стандарт» передбачають дані виключення. Однак позивач уклав Договір страхування за програмою «Стандарт» та погодився із даними обмеженнями.

У судовому засіданні 19 жовтня 2017 року представник позивача надала доповнення до позовної заяви, згідно яких просила суд здійснити тлумачення змісту умов Договору страхування транспортного засобу № 0112 - 1401 -0243, визначених в п.п. «а» п. 5.1.2 Додатку № 1, як обставини які є виключенням із страхового випадку, визначені цим Договором. Доповнену позовну вимогу обґрунтовує тим, що правові поняття «обставин, які виключені із страхового випадку» та «підстави відмови у виплаті страхового відшкодування» не є тотожними (аутентичними) поняттями. Позивач ознайомившись із змістом Договору та Додатку № 1 та підписуючи Договір, виходив із розуміння, що «порушення швидкості руху» саме по собі не є окремим підставою, яка виключена із страхового випадку, а застосовується в разі виїзду на зустрічну смугу руху із перевищенням швидкості такого руху, як і передбачено в п.п. «а» п. 5.1.2. Додатку № 1 до Договору.

09 листопада 2017 року представник відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» подав заперечення проти додаткової позовної вимоги, згідно яких вказував, що позивач намагається перетлумачити умови Договору іншим чином на свою користь, що протирічить умовам Договору та не має жодних правових підстав, а звинувачення позивача в тому, що агент страховика навмисно ввів його в оману як страхувальника, змусивши його укласти Договір за програмою страхування «Стандарт», є безпідставними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням доповнення підтримала та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням доповнення підтримав та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до суду письмові пояснення, згідно яких проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

29 вересня 2016 року між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №0112-1401-0243 за програмою страхування «Стандарт» (п. 1 Розділу 4 Договору), відповідно до умов якого позивач застрахував цивільно-правову відповідальність свого автомобіля марки «Хюндай», н.з. НОМЕР_1 (а.с.55-64).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 5.1.2 вищевказаного договору №0112-1401-0243 передбачені особливості програми страхування «Стандарт».

Відповідно до п.п. а) п. 5.1.2 Умов до договору виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху (ПДР), а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, порушення швидкості руху (розділ 12 ПДР).

Згідно з п. 3.1.18 Умов до Договору страхування до страхових випадків не відносяться і страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР, обумовлених в п. 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано в п. 4 Розділу І Договору.

Відповідно до п. 12.1.7 Умов до Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку наявності обставин, передбачених зокрема в підпункті а) п. 5.1.2 цих Умов.

Як вбачається з Договору добровільного страхування транспортного засобу №0112-1401-0243 від 29.09.2016 та Умов, що є невід'ємною частиною цього договору, позивач своїми підписами в договорі та умовах підтвердив, що він згодний з ними та його ознайомлено зі всіма правила та умовами укладеного договору страхування (а.с.55-64).

Згідно Постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 752/17807/16-п внаслідок порушення ОСОБА_2 як водієм автомобіля НОМЕР_1, вимог п.п. 2.3.б), 12.1. Правил дорожнього руху України 04.16.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження вказаного автомобіля (а.с.65-66).

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом №2229 від 30.11.2016 відповідач повідомив позивача, що ним прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідно до ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», п.п. б) п. 5.1.2. та п. 3.1.18 Умов Договору добровільного страхування транспортного засобу страхування № 0112-1401-0243 від 29.09.2016 року (а.с.13).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні умови передбачені ст. 26 Закону України «Про страхування».

Враховуючи ті обставини, що умовами Договору добровільного страхування транспортного засобу передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження транспортного засобу, які спричинені внаслідок порушення швидкості руху (розділ 12 ПДР), а водієм застрахованого автомобіля ОСОБА_2 було порушено саме пункт 12.1 розділу 12 ПДР, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування та не порушено прав позивача як страхувальника.

Щодо позовної вимоги про тлумачення змісту умов Договору страхування транспортного засобу № 0112 - 1401 -0243, визначених в п.п. «а» п. 5.1.2 Додатку № 1, як обставини які є виключенням із страхового випадку, визначені цим Договором, суд вбачає необхідним зазначити, що вказаний пункт Договору викладено зрозуміло і підстав для його тлумачення у суду немає.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та ст. 979, 988, 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2018 року.

Суддя,- Яценко Н.О.