Номер провадження: 22-ц/785/4351/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 28.02.2018 року, ухваленого суддею Куриленко О.М.,

встановив:

23.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся з зазначеним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_3 на його утримання тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. щомісячно від дня звернення і до зміни його матеріального становища до кращого, мотивуючи свої вимоги тим, що він є пенсіонером по віку, на теперішній час важко хворий та потребує допомоги, інших джерел доходів він не має, а тому його матеріальне становище є вкрай тяжким. З вини відповідача він вимушений винаймати іншу квартиру. Враховуючи те, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, оскільки працездатний, інших утриманців не має, однак добровільно відмовляється від її надання, позивач вимушений звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28.02.2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги та враховано надані ним у сукупності докази, які підтверджують його непрацездатність, наявності хвороби серця, довідки, які підтверджують його скрутне матеріальне становище, докази оренди квартири, заяви та скарги до Київського відділу поліції щодо неправомірної поведінки та ставлення відповідача до свого батька, позивача по справі. Крім того звертає увагу на те, що згідно діючого законодавства обовязок відповідача утримувати свого непрацездатного батька передбачає наявність двох умов: непрацездатність позивача та наявності в нього потреби у матеріальної допомозі (його доходи є нижчими за мінімумом, встановленим Законом) і не залежить від майнового стану відповідача.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якому зазначив, що апелянтом не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження його непрацездатності та надане пенсійне посвідчення не є таким доказом, тоді як під час розгляду іншої справи стало відомо, що ОСОБА_2 є працюючим пенсіонером та отримує додатковий дохід. Також звертає увагу на те, що рішенням суду відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та квартира, у якій позивач на даний час проживає, належить на праві власності його цивільній дружині та вказані обставини спростовують посилання позивача на те, що він вимушений витрачати кошти на оренду житла у звязку з тим, що ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні спільною квартирою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач належних та допустимих доказів того, що він потребує матеріальної допомоги, так як і взагалі не було надано доказів наявної можливості відповідача надавати допомогу батьку, а також на те, що позивач не надав будь-яких доказів звернення його до відповідача з цього питання та отримання відмови, при цьому посилався на ст.ст.3 - 15, 17-20, 184, 202- 206 СК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, корпус В, квартира 130 та пенсіонером за віком, про що свідчить копія пенсійного посвідчення Серії ААЗ № 374037.

З довідки №4326 від 08.12.2017 року, виданої Центральним обєднаним управлінням пенсійного фонду України, розмір пенсії ОСОБА_2 становить 1564,53 грн. на місяць.

Відповідно до частини 1 статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до п.21 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який встановлює, що обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У звязку з чим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлений позов про стягнення аліментів, зобовязаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них у відповідності до ст.204 СК України.

Підстав, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків відносно відповідача, як судом першої так і апеляційної інстанції не встановлено.

Обовязок відповідача утримувати свого непрацездатного батька передбачає наявність двох умов: непрацездатність позивача та наявності в нього потреби у матеріальної допомозі (його доходи є нижчими за мінімумом, встановленим Законом) іне залежить від майнового стану відповідача.

Суду надані докази про те, що позивач отримує пенсію, яка нижче прожиткового мінімуму (1624-1700 грн.), встановленого на території України.

У відповідності до вимог частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини щодо існування на території України встановленого прожиткового мінімуму у розмірі 1700 грн. з 01 січня 2018 року не підлягають доказуванню.

Твердження відповідача, що позивач працює, є припущенням, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Отже, та обставина, що позивач отримує дохід нижче від прожиткового мінімуму встановленого законодавством, вказує на те, що позов підставний, а тому підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що прожитковий мінімум складає 1700,00 грн. та враховуючи розмір отримуваної позивачем пенсії, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 300,00 грн. щомісяця. Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що при розгляді даної справи суд першої інстанції допустив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у звязку з чим на підставі п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28.02.2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 23.10.2017 року і до зміни його матеріального становища до кращого.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.05.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_5