Номер провадження: 22-ц/785/3696/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 11.12.2017 року, ухваленого суддею Поліщук І.О.,

встановив:

16.10.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2015 року на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 516 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що у за період з лютого 2015 року витрати на утримання дитини значно зросли, що пов'язано із зростанням цін в країні та фізіологічними процесами зростання дитини, збільшились витрати на харчування, одяг, взуття, і інші потреби. Крім того, у доньки поставлений діагноз плоско-вальгусна плоскостопість обох стоп, для лікування якої необхідно придбання ортопедичного взуття, проходження курсів масажу для профілактики і лікування виявленого захворювання, відвідування занять лікувально-фізкультурного характеру, що потребує матеріальних витрат більших ніж звичайні. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 вважала на даний період часу суму присуджених аліментів до сплати в розмірі 516 грн. недостатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку спільної доньки із відповідачем. ОСОБА_2 звертала увагу на те, що окрім присуджених аліментів, відповідач жодним іншим способом не допомагає у вихованні дитини ні з матеріальної сторони, ні з виховательської, хоча може таку допомогу надавати, оскільки інших утриманців у нього не має, він має у власності частку квартири, у якій проживає, є власником автомобіля та земельної ділянки, працює за фахом у будівельній галузі, в 2016- 2017 році з метою заробітку виїжджав з України до Норвегії, на даний час працює в Україні.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 11.12.2017 року звернувся до суду з зустрічним позовом про припинення стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 у зв'язку з тим, що дочка не перебуває на утриманні позивача, оскільки проживає бабусею, матір'ю ОСОБА_2, у Кіровоградській області, в той час як мати ОСОБА_2 проживає в місті ОСОБА_6, за місцем реєстрації. У ОСОБА_3 є сумніви, що ОСОБА_2 витрачає отримані від нього аліменти на потреби дитини, у зв'язку з чим він звернувся до служби у справах дітей щодо перевірки цільового використання аліментів. Враховуючи викладені ним вище обставини, ОСОБА_3 вважав, що дитина проживає з бабусею та перебуває на її утриманні, а тому виплата аліментів позивачці є безпідставною та протизаконною і підлягає припиненню.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 11.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та вирішено змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 516 грн. щомісячно. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.05.2032 року, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені заявлених ОСОБА_2 позовних вимог та задоволення заявленого ним зустрічного позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3обґрунтовує тим, що, суд першої інстанції поданий ним зустрічний позов ОСОБА_2 не направляв та не вручав, а відтак судом порушено принцип рівності та змагальності сторін у судовому процесі. Також вважає, що суд протиправно відмовив у задоволені клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, чим позбавив його можливості надати додаткові докази, які підтверджують факт проживання дитини окремо від матері - ОСОБА_2 та докази надання ним матеріальної допомоги дитині. Крім того ОСОБА_3звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів покращення його фінансового становища та доказів проживання дитини з нею, тоді як надані ним докази свідчать про проживання дитини з бабусею окремо від матері, однак ці докази районний суд помилково не прийняв до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарг та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ОЛ № 163866, виданого 23.05.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції.

Сторони разом не проживають, після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матірю, що не оспорюється сторонами.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2015 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 516 грн. на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.05.2032 року. В іншій частини позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17.05.2015 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12.02.2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох років, тобто до 16.05.2017 року.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом. В контексті ст. 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів, про що стало відомо одержувачу аліментів, надає право останньому звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів, але за умови що його власний стан погіршився. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та мате ратне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

17.05.2017 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року.

Відповідно до частини 3 ст.181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року встановлено розмір прожиткового мінімуму на 2017 рік для дітей віком до шести років, який складає: з 01.01.2017 року - 1355 грн.; з 01.05.2017 року - 1426 грн.; з 01.12.2017 року - 1492 грн.

Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року, мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 746 грн., хоча відповідач сплачує за рішенням суду 516 грн. Оскільки позивач за первісним позовом просить присудити до стягнення замість 516 грн. 1/4 частину від усіх видів заробітку відповідача, що з законом не може бути меншою ніж 746 грн., то суд першої інстанції дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є як зміна способу стягнення аліментів так і збільшення розміру аліментів.

Суд врахував надані позивачем документи, а саме направлення на виготовлення протезно-ортопедичного виробу, з якого вбачається що дитині поставлений діагноз плоско-вальгусна плоскостопість обох стоп. Квитанцією від 01.08.2017 року підтверджується придбання дитині ортопедичного взуття на суму 895 грн.

В позові ОСОБА_2 вказувала що відповідач є здоровою, працездатною людиною, яка володіє на праві власності нерухомим майном, керує та є власником транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В 2016 році відповідачем була придбана земельно-дачна ділянка поблизу м. Кропивницький для забудівлі. Відповідач працює за фахом у будівельній галузі, в 2016-2017 році з метою заробітку виїжджав з України до Норвегії. Суд враховував, що відповідач проти цих обставин не заперечував, а його зустрічний позов ґрунтувався виключно на тому, що дитина не проживає разом з матірю, а проживає з бабусею матірю ОСОБА_2

Враховуючи вищенаведене, районний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміну способу та розміру призначених аліментів та присудив до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стосовно зустрічних позовних вимог про звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Стаття 273 СК України містить дві підстави для їх коригування: а) шляхом зміни розмір аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати.

Аліментні правовідносини існують тривалий час, тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення та і у бік покращення. Звільнення від сплати аліментів - те саме припинення їх сплати, оскільки відпали підстави. Звільнення від сплати аліментів суд вирішує в кожному конкретному випадку з наданням достовірних доказів при поданні позовної заяви зацікавленою особою.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, представник відповідача ОСОБА_3 вказувала, що позивач з січня 2015 року переїхала проживати до своєї матері, одразу звернувшись до суду із позовом про стягнення аліментів.

ОСОБА_3 суду надано довідку дошкільного навчального закладу м.Кіровограда (Ясла-садок) № 15 комбінованого типу за № 93 від 14.11.2017 року, з якої вбачається, що його дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 15 «Зірочка» групу № 7 з травня 2017 року по сьогоднішній день. Дитина проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Приводить дитину та забирає з садочка бабуся.

Проаналізувавши вищенаведені документи районний суд дійшов до висновку, що дитина стала відвідувати дитячий садок починаючи з трирічного віку, а до цього часу з дитиною дома знаходилася мати позивач ОСОБА_2

При ухваленні рішення суд прийняв до уваги і довідку з місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою. Оскільки місцем проживання та місцем реєстрації можуть бути різні адреси, суд не вважав надану відповідачем довідку з дитячого садочка належним доказом окремого проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 від її матері ОСОБА_2 та доказом того, що батько дитини ОСОБА_3 має бути звільнений від сплати аліментів на утримання дитини.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволені зустрічного. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів вважає доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не направляв та не вручав зустрічний позов, що порушує принцип рівності та змагальності сторін у судовому процесі, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт, подаючи зустрічний позов, усвідомлений про його зміст та суть, міг та зобовязаний був подати разом з ним необхідні докази, відповідач за зустрічним позовом давала щодо зустрічного позову заперечення, на порушення її процесуальних прав не скаржилась.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відмовляючи у задоволені клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції, суд першої інстанції позбавив його можливості надати додаткові докази, які підтверджують факт проживання дитини окремо від матері - ОСОБА_2 та докази надання ним матеріальної допомоги дитині, оскільки відповідно як до чинного процесуального закону, так і того, що був чинним на момент подачі зустрічного позову, докази подають не у режимі відео конференції, а разом із зустрічним позовом. До того ж колегія суддів зазначає, що не дивлячись на участь апелянта та його адвоката у розгляді справи у апеляційному суді таких додаткових доказів не подано й до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє й твердження ОСОБА_3А, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів покращення його фінансового становища та доказів проживання дитини з нею, тоді як надані ним докази свідчать про проживання дитини з бабусею окремо від матері, однак ці докази районний суд помилково не прийняв до уваги, з огляду на таке.

ОСОБА_2 не заявляла вимог про збільшення розміру аліментів, а тому в потребі подавити докази про покращення фінансового становища відповідача немає потреби.

Щодо довідки про довідки дошкільного навчального закладу м. Кіровограда (Ясла-садок) № 15 комбінованого типу за № 93 від 14.11.2017 року, колегія суддів зазначає, що текст оскаржуваного рішення містить висновки та оцінки зазначеному доказу, тому твердження апелянта що суд не прийнято його до уваги є безпідставним.

До того ж в судовому засіданні пояснила, що дійсно донька відвідує дитячий садок у місті Кропивницький, де бабуся допомагає їй у догляді за дитиною, при цьому періодично бабуся привозить її до міста ОСОБА_6, де працює позивач.

Крім того колегія суддів зауважує, що та обставина, що дитина знаходиться на утриманні матері, підтверджується листом начальника територіального відділі освіти Приморського району м.Одеси, яким матір повідомляється про реєстрацію в автоматизованій системі дошкільників та отримання статусу «Очікує вільне місце» (за місцем проживання матері).

Також в ході судового розгляду апеляційної інстанції позивач повідомила, що за скаргою відповідача, органом опіки та піклування двічі здійснювались перевірки щодо належного використання аліментів та порушень встановлено не було. Цю обставину відповідач не заперечував.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків районного суду вони не впливають та їх не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 11.12.2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено протягом 25.05.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_6