Справа № 361/4506/17 Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/1903/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 29.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1О.(суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2018 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, витрачених в якості страхового відшкодування на відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ПрАТ «Просто-страхування» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16 745 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 вересня 2016 року о 17 год. 40 хв. у місті Києві на вулиці Коновальця з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем марки «ГАЗ 3302», сталася дорожньо-транспортна пригода, через яку пошкоджено автомобіль марки «Lexus», модель «RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія» та яким керував ОСОБА_5 На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Lexus», був застрахований у ПАТ «Просто-страхування» відповідно до договору «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» від 26 січня 2016 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus», відповідно до рахунку ТОВ «ВіДі Еліт» становить 16 745 грн. 16 коп. Згідно із страховим актом від 02 листопада 2016 року ПАТ «Просто-страхування» вартість матеріального збитку становить 16 745 грн. 16 коп. ПАТ «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2018 року позов ПрАТ «Просто-страхування» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом не надано оцінку доказам та проігноровано заперечення відповідача щодо невідповідності вартості проведеного ремонту автомобіля розміру збитку, завданого у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач замість ремонту пошкодженої частини оплатив придбання та встановлення нового бампера на вживаний автомобіль 2014 року випуску. Проведення фарбування бампера ставить під сумнів новизну останнього. У матеріалах справи відсутній будь-який акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту пошкоджень автомобіля. Єдиним доказом на підтвердження завданих збитків є рахунок від 27 вересня 2016 року, який не виписано на проведення ремонтних робіт, а складено лише на заміну старого бампера новим. Відповідач вважає, що є всі підстави вважати, що ремонт транспортного засобу не проводився взагалі, або у значно меншому обємі.

Крім того, у матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову, у яких останній вказує про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв, але лише він визнав свою вину. Позивач на власний розсуд вчинив страхову виплату, хоча її розмір та добросовісність застрахованої особи в діях, які обумовили, є очевидно сумнівною.

На адресу апеляційного суду від ПрАТ «Просто-Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зазначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, тобто вина ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді є встановлена. У результаті цієї пригоди було пошкоджено транспортний засіб, а жодних доказів, які спростовують вину відповідача останній не надав. Розмір збитків було визначено на підставі рахунку СТО відповідно до умов договору. Бампер підлягав обовязковій заміні, оскільки містив деформацію, пошкодження ЛФП, пошкодження структурної частини, які не піддавалися ремонту до повернення його у першочерговий стан. Вартість завданих збитків була вирахувана з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідач не заявляв клопотання про призначення судової експертизи. Оскаржуючи рішення, ОСОБА_4 намагається уникнути відповідальності, перекручуючи та спотворюючи обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26 січня 2016 року між ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія» та ПрАТ «Просто-страхування» було укладено договір страхування «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» № 1600073 серії PKS, предметом якого є автомобіль марки «Lexus», модель «RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору - з 03 лютого 2016 року по 02 лютого 2017 року (а.с.3).

ОСОБА_4 22 вересня 2016 року о 17 год. 40 хв. у місті Києві на вулиці Є. Коновальця, 33, керуючи автомобілем марки «ГАЗ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Лексус», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_5М.) (а.с.13).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.13).

Автомобіль марки «Lexus», модель «RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія».

27 вересня 2016 року ТОВ «ВіДі Еліт» видало ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія» рахунок № ЕЛюС-0016208 на сплату 16 745 грн. 16 коп. на придбання запчастин для автомобіля та на проведення ремонтних робіт (а.с.20).

02 листопада 2016 року ПАТ «Просто-страхування» склало страховий акт № 116213, згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Lexus», модель «RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 16 745 грн. 16 коп. (а.с.22).

Відповідно до платіжного доручення від 03 листопада 2016 року № 19609 ПАТ «Просто-страхування» перерахувало ТОВ «ВіДі Еліт» грошові кошти у розмірі 16 745 грн. 16 коп. Призначення платежу - страхове відшкодування за ремонт автомобіля марки «Lexus», модель «RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1, власник ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія» (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами статей 1166, 1187, 1197 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування».

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, було пошкоджено автомобіль ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія». Оскільки транспортний засіб було застраховано у ПрАТ «Просто-страхування», останнє здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія».

Отже, позивач має право вимоги до ОСОБА_4 у порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

У той же час, ухваливши правильне по суті рішення, суд першої інстанції помилково послався на вимоги ст. 1191 ЦК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «Просто-страхування» та ТОВ «Алюміній-сервіс індустрія» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Отже, страхова компанія в даному випадку має право вимоги до винної особи не в порядку регресу, визначеному ст. 1191 ЦК України, а в порядку визначеному ст. 993 ЦК України, а саме як вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування, визначене договором.

За таких обставин підлягають застосування норми матеріального права, а саме ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 вказує на невідповідність вартості проведеного ремонту автомобіля розміру збитку, завданого у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач замість ремонту пошкодженої частини оплатив придбання та встановлення нового бампера на вживаний автомобіль 2014 року випуску. Проведення фарбування бампера ставить під сумнів новизну останнього. У матеріалах справи відсутній будь-який акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту пошкоджень автомобіля. Єдиним доказом на підтвердження завданих збитків є рахунок від 27 вересня 2016 року, який не виписано на проведення ремонтних робіт, а складено лише на заміну старого бампера новим. Відповідач вважає, що є всі підстави вважати, що ремонт транспортного засобу не проводився взагалі, або у значно меншому обємі.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_4 не надав жодних доказів того, що вартість проведеного ремонту перевищує розмір збитків, завданих власнику транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під час ремонту пошкодженої частини автомобіля та заміни бампера на новий, власник транспортного засобу відновив своє порушене право, яке існувало до настання страхового випадку.

Розрахунок вартості завданих збитків було здійснено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, згідно пунктів 2.4, 8.3 якої вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_4 не надав доказів, які б свідчили про інший розмір заподіяної шкоди чи взагалі спростовували б заподіяння такої шкоди.

Відповідач також вважає, що є всі підстави вважати, що ремонт транспортного засобу не проводився взагалі, або у значно меншому обємі.

Однак, такі доводи відповідача фактично ґрунтуються на припущеннях, а доказування в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «Просто-страхування» надало достатньо доказів, які підтверджують заподіяння матеріальних збитків власнику застрахованого транспортного засобу, вартість таких збитків, виплату страхового відшкодування позивачем. А саме, у матеріалах справи міститься акт огляду транспортного засобу, рахунок вартості завданих збитків, страховий акт № 116213, платіжне доручення на суму 16 745 грн. 16 коп.

Відсутність акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту пошкоджень автомобіля не свідчить про відсутність проведення такого ремонту.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а, відтак, вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

ОСОБА_2

ОСОБА_3