АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/421/18Головуючий по першій інстанції
Категорія: 48,50 Хорошун О.В. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінові О.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року (ухвалене 08 серпня 2014 року о 10 годині 10 хвилині під головуванням судді Хорошун О.В. в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,:

в с т а н о в и в :

15 травня 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що від спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час син проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

14 липня 2014 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог обґрунтовуючи її тим, що 10.05.2014 року близько 10 год. ранку відповідач ОСОБА_3 забрав їхнього сина ОСОБА_6 від позивача та запевнив, що привезе дитину у вечері цього ж дня, але не привіз дитину і на її дзвінки відповідав нецензурною лайкою.

12.05.2014 року близько 19.00 год. позивач разом зі своїм батьком приїхали по місцю проживання відповідача, щоб забрати сина ОСОБА_6. Коли вона піднялася до квартири і подзвонила у двері, ні відповідач, ні його нової співмешканки вдома не було, через декілька хвилин прийшов ОСОБА_3, від якого відчувався різкий запах алкоголю, та останній затіяв сварку, почав ображати її нецензурною лайкою.

Зазначає, що після того, як вона взяла на руки сина і пішла по східцях до виходу, ОСОБА_3 штовхнув її рукою в спину, так, що вона разом з дитиною впала на ноги зі східців, на її крик підійшов батько і зробив зауваження відповідачу, щоб той перестав ображати та застосовувати насильство. Після цього, ОСОБА_3 накинувся на батька, почав штурляти його в бік і бити по голові. Відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в адресу позивача, що забере сина до себе, саме ці обставини змусили її звернутися до суду із відповідною заявою.

Тому остаточно просила суд, визначити місце проживання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею, за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визначено постійне місце проживання сина, ОСОБА_5, разом з матір'ю дитини - ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 тимчасово не працює, має задовільний стан здоров'я, малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні немає, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, при визначенні місця проживання дитини суд врахував думку сторін, представника служби у справах дітей Канівської РДА, прийнявши до уваги висновок служби у справах дітей Канівської РДА № 01-01-38/1988 від 05.08.2014 року, врахувавши інтереси дитини, її вік, та інтереси обох батьків, прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з позивачем - ОСОБА_4

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2014 року заяву про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 р. визнано неподаною та повернуто заявнику. (а.с. 108)

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 р. залишено без задоволення, з підстав пропуску строку звернення до суду із зазначеною заявою. При цьому роз'яснено право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. (а.с. 161 - 163)

В апеляційній скарзі, поданій 25 січня 2018 р., ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення в частині вимог щодо стягнення аліментів, як постановлене при неповному з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи, не доведення обставин, які суд вважав встановленими та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 300 грн. щомісяця, або 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), щомісячно з дати звернення ОСОБА_4 до суду та до повноліття сина.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час відповідач являється безробітнім, та згідно з нормами ч. 2 ст. 195 СК України, аліменти будуть нараховуватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вказує, що він проживає в сільській місцевості, роботи не має, на утриманні має ще 2 дітей, та перебуває у над скрутному матеріальному становищі і змушений заощаджувати абсолютно на всьому, а наявних у нього власних заощаджень не вистачає навіть на особисте проживання, харчування і забезпечення себе мінімальним набором непродовольчих товарів та послуг, то виконання обов'язку по сплаті аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі є неможливим з об'єктивних причин.

Зазначає, що у разі невиконання навіть з поважних причин обов'язку по сплаті аліментів, заборгованість буде постійно збільшуватись, що може призвести та вже призводить до вкрай негативних для нього наслідків.

Справа неодноразово призначалась розглядом, проте відкладалась слуханням за клопотаннями представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який просив про це та одночасно заперечував проти розгляду справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_3, що, за його твердженням, могло призвести до порушення прав та законних інтересів відповідача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення суду відповідає приведеним вимогам цивільного процесуального законодавства.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про його народження Серія НОМЕР_1. (а.с. 2).

Згідно до довідки Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області від 13.05.2014 року № 358 дитина ОСОБА_5 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4 (а.с. 3)

Факт проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 з матір'ю ОСОБА_4 також стверджується довідкою про склад сім'ї від 13.05., виданою Ліплявською сільською ради Канівського району Черкаської області від 13.05.2014 року № 354, про те, що в АДРЕСА_1 проживають, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 23)

Оскільки поряд зі стягненням аліментів на утримання малолітньої дитини спір стосується визначення місця проживання дитини з матір'ю, судом було враховано наступне.

Так, за наданих у справі доказів, суд встановив, що батьки дитини проживають окремо, проте не дійшли згоди щодо того з ким із ним буде проживати син сторін.

Згідно до акту обстеження умов проживання від 13.05.2014 року, за наслідками проведеного обстеження житлового будинку АДРЕСА_1, було встановлено, що для виховання та повноцінного розвитку дитини у сім'ї з бабусею ОСОБА_8, дідусем ОСОБА_9 та мамою ОСОБА_9 створено всі необхідні умови для утримання дитини. В наявності є куточок дитини, де він вчить уроки, дитина забезпечена всім необхідним. (а.с. 26)

ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки - характеристики Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області та ТОВ «Комфі Трейд». (а.с.25, 39)

Відповідно до довідки ТОВ «Комфі Трейд» від 14.05.2014 року ОСОБА_4 з 11.11.2013 року працює в Товаристві касиром та має стабільну заробітну плату, зокрема в березні 2014 року в розмірі 2955, 46 грн., у квітні 2014 року - 2982, 35 грн. (а.с. 38)

Згідно до довідки Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області від 13.05.2014 року № 356 ОСОБА_3 з сім'єю в селі Ліпляве не проживає. (а.с. 40)

ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації де позитивно характеризується по місцю проживання, про що засвідчують довідка Піщанської сільської ради за № 858 від 11.06.2014 року та відповідна характеристика. (а.с. 41, 42)

У відповідності до висновку Канівської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, останній вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сім'ї його матері ОСОБА_4 (а.с. 73 - 75)

При цьому у даному висновку зазначено про те, що, зі слів самого ОСОБА_3, він близько року працює на посаді начальника служби охорони у приватному сільськогосподарському підприємстві «Поділля», довідку про склад сім'ї та довідку про доходи не надав.

Факт роботи ОСОБА_3 стверджується і наявною в матеріалах справи телефонограмою від 08.08.2014 року, переданою ОСОБА_3 та прийнятою працівником Канівського міськрайонного суду Черкаської області, відповідно до якої відповідач, у зв'язку із терміновим відрядженням до Житомирської області, прибути в судове засідання призначене на 9 год. 08.08.2014 року не може. Документи, які підтверджують поважність неявки будуть надані на наступне судове засідання. (а.с. 72)

Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

За загальними правилами, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На час розгляду справи судом першої інстанції, дана стаття визначала, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положення ст. ст. 183, 184 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Врахувавши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визначення постійного місця проживання малолітнього сина сторін з матір'ю ОСОБА_4

Висновки суду першої інстанції в цій частині ОСОБА_3 не оскаржуються.

Водночас враховуючи те, що позивач просила визначити розмір аліментів на утримання сина сторін саме в частці від заробітку (доходу) відповідача, який достеменно знав про розгляд даного спору в суді, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, проте будь-яких заперечень та доказів у їх підтвердження суду не надав, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) відповідача.

Доводи ОСОБА_3, приведені в апеляційній скарзі, відносно того, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання сина сторін не врахував обставини, що мали істотне значення для правильного вирішення спору, а саме те, що він є батьком ще двох дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання яких на користь ОСОБА_12 рішенням суду від 08.08.2006 року з нього стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, не є підставою для скасування рішення в цій частині, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2014 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 14.07.2014 р. на 12 год., відповідачу запропоновано подати письмові заперечення. (а.с. 7)

Згідно до супровідного листа суду ОСОБА_3 надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви. (а.с. 8)

Матеріали справи містять повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав надіслані судом документи 12.06.2014 р. (а.с. 12)

15.07.2014 р. ОСОБА_3 до суду було подано заяву про призупинення ходу справи, а 23.07.2014 р. - про перенесення спри розглядом. (а.с. 58, 62)

Також 23.07.2014 р. ОСОБА_3 до суду подано заяву про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS - повідомлення з зазначенням мобільного номеру телефону. (а.с. 64)

У відповідності до повідомлення про вручення поштового відправлення, 16.07.2014 р. ОСОБА_3 отримав надісланий судом виклик у судове засідання призначене на 24.07.2014 р. (а.с. 67)

Крім того, згідно до довідки суду 24.07.2014 р. ОСОБА_3 було доставлено SMS - повідомлення «повістка про виклик до суду у цивільній справі» на 08.08.2014 р. на 9 год. (а.с. 71)

Викладене засвідчує те, що ОСОБА_3 отримав копію позовної заяви, на пропозицію суду щодо надання заперечень останніх не надав. Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судові засідання не з'являвся, в наслідок чого суд першої інстанції ухвалив судове рішення на наявних в матеріалах справи доказах, які не містять інформації про те, що він на утриманні має інших дітей на яких, зокрема на підставі судового рішення сплачує аліменти.

Водночас, колегія суддів враховує і те, що в підтвердження заявлених вимог, ОСОБА_3 до апеляційної скарги не додано копій: свідоцтв про народження дітей, рішення суду та виконавчого листа.

Поряд з викладеним колегія суддів враховує і ту обставину, що на час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення дочка відповідача ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 стала повнолітньою.

Не заслуговує на увагу і посилання на те, що як на момент ухвалення оскаржуваного рішення - 08.08.2014 року так і на даний час ОСОБА_3 є безробітним.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, будь-яких доказів того, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, чи з якихось інших об'єктивних підстав він позбавлений можливості працювати чи працевлаштуватись суду надано не було.

Разом з тим, матеріали справи містять, надане ОСОБА_3, посвідчення про відрядження, згідно якого він як начальник служби безпеки ПСП «Поділля» відряджався до с. Колодянка Новоград-Волинського району, Житомирської області на підставі наказу від 05.08.2014 року за № 5013. (а.с.105)

Крім того, як зазначалось, сам ОСОБА_3 даючи пояснення представникам органу опіки та піклування, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, вказав на те, що близько року працює на посаді начальника служби охорони у ПСП «Поділля». В телефонограмі, переданій суду щодо перенесення судового засідання у даній справі, призначеного на 08.08.2014 року, як на причину, послався на термінове відрядження в Житомирську область. (а.с. 72, 74, 106)

При апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує, що ухвалюючи рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (зава № 3236/03), Європейський суд з прав людини наголосив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду.

Так, оскаржуване у даній справі заочне рішення було ухвалене 08 серпня 2014 р., яке, у відповідності до повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_3 було отримано особисто 14.08.2014 р. (а.с. 92)

18 серпня 2014 р. ОСОБА_3 було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 р. залишена без руху з підстав невідповідності її вимогам ст. 229 ЦПК України в редакції, що діяла на момент її постановлення. (а.с. 94, 97, 98)

Ухвала суду від 19.08.2014 р. була отримана ОСОБА_3 22.08.2014 р. (а.с. 93)

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2014 р. заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, визнано неподаною та повернуто заявнику. (а.с.108)

У свою чергу ухвала суду від 02.09.2014 р. була отримана ОСОБА_3 особисто 09.09.2014 р. (а.с. 110)

За супровідним листом суду заяву про перегляд заочного рішення суду з додатками 10.09.2014 р. було повернуто ОСОБА_3 та отримано останнім 11.09.2014 р. (а.с. 114)

20 листопада 2017 р. ОСОБА_3 повторно звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 р. (а.с.122 - 124)

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2017 р. заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 р. залишено без задоволення з підстав пропуску строку звернення до суду із зазначеною заявою. (а.с. 161 - 163)

Саме залишення заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 08.08.2014 року без задоволення і стало підставою для його перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином доводи ОСОБА_3 про неповне з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, не доведення обставин, які суд вважав встановленими, про порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2018 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак