Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 635/4279/16-ц

провадження № 61-18022св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Акціонерне товариство «Харківобленерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року у складі судді Караченцева І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Міненкової Н. О., Костенко Т. М., Поддубного Р. М.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - АТ «Харківобленерго») про визнання незаконною вимогу про сплату заборгованості та визнання недійсним рішення комісії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 квітня 2013 року відбулося засідання комісії Харківського районного відділу енергозбуту (далі - Харківський РВЕ) АТ «Харківобленерго», на якому розглянуто акти порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила). У протоколі засідання комісії Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» від 01 квітня 2013 року (далі - протокол від 01 квітня 2013 року) встановлено, що членами комісії розглянутий акт порушення Правил користування електричною енергією, складений 08 лютого 2013 року на споживача ОСОБА_4, щодо порушення ним пунктів 42, 48 Правил. На комісії був присутній його представник ? ОСОБА_5, яка від підпису у протоколі відмовилася.

Між ним та АТ «Харківобленерго» договір про постачання електричної енергії не укладався, тому він у розумінні Закону України «Про електроенергетику» та Правил, не є споживачем електричної енергії і до нього не можуть застосовуватися пункти 42, 48 Правил.

Отже, рішення відповідача із розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, оформленого протоколом від 01 квітня 2013 року, є неправомірним, прийнятим щодо неналежного суб'єкта, за відсутністю повноважень у відповідача щодо прийняття такого рішення. Крім того, акт про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н складений без його участі та без участі будь-якого його представника, інформація вказана в акті не відповідає дійсності. Представники комісії, які складали цей акт знаходилися поза межами його домоволодіння та не мали змоги зайти у двір та гараж і впевнитися, що ніяких порушень немає та підключення трьохфазного лічильника проведено у відповідності до укладеного договору. Він не здійснював дій, направлених на безоблікове споживання електричної енергії, та не порушував пункти 42, 48 Правил, а тому рішення комісії Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» із розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, оформлене протоколом від 01 квітня 2013 року, є недійсним.

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати незаконною вимогу АТ «Харківобленерго» від 25 квітня 2016 року про сплату заборгованості у сумі 38 642,01 грн та визнати недійсним рішення комісії Харківського районного відділу енергозбуту АТ «Харківобленерго» із розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, оформленого протоколом від 01 квітня 2013 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а саме - визнання незаконною вимогу про сплату заборгованості та визнання недійсним рішення комісії з розгляду акта про порушення Правил, оформленого протоколом, не передбачено у законодавстві. Позивач не довів суду факту порушення своїх прав.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Крім того, обставини на які посилається позивач були предметом розгляду судами, їм надана оцінка, тому вони не можуть доказуватися при розгляді іншої справи.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не надана належна оцінка всім доказам, не в повному обсязі з'ясовано обставини. Посилання апеляційного суду на рішення ухвалені судами у справі № 635/628/15-ц є помилковими, оскільки протокол засідання комісії Харківського районного відділу енергозбуту АТ «Харківобленерго» від 01 квітня 2013 року не був предметом судового розгляду у вказаній справі, а відповідачем у справі була ОСОБА_5

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

У травні 2017 року від АТ «Харківобленерго» надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, у яких заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що 01 квітня 2013 року комісією Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» проведено засідання комісії з розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н.

У протоколі від 01 квітня 2013 року встановлено, що члени комісії розглянули акт порушення Правил користування електричною енергією, складений 08 лютого 2013 року на споживача ОСОБА_4, щодо порушення ним пунктів 42, 48 Правил.

На комісії був присутній представник ОСОБА_4 ? ОСОБА_5, яка від підпису у протоколі відмовилася.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2015 року у справі № 635/628/15-ц стягнуто із ОСОБА_5 на користь АТ «Харківобленерго» суму донарахувань у зв'язку із порушенням Правил у розмірі 38 642,01 грн. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року.

Із тексту вказаних судових рішень вбачається, що стягуючи з ОСОБА_5 на користь АТ «Харківобленерго» суму донарахувань у зв'язку із порушенням Правил, суди посилались на акт про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, протокол засідання комісії Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» від 01 квітня 2013 року.

Отже, існує судове рішення, яке набрало законної сили, і яким встановлено чинність оскаржуваного позивачем у цій справі акта, а також встановлено, що оскаржуваний акт є підставою для нарахування збитків іншій особі, а не позивачу, і такі збитки стягнути на підставі судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що обставини, на які посилається позивач, не порушують та не обмежують його прав, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнута заборгованість з іншої особи - ОСОБА_5, нарахована на підставі оскаржуваного у цій справі рішення комісії Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» із розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, оформлене протоколом від 01 квітня 2013 року.

Отже, оскаржуване у цій справі рішення комісії Харківського РВЕ АТ «Харківобленерго» із розгляду акта про порушення Правил від 08 лютого 2013 року № 02-05615Н, оформлене протоколом від 01 квітня 2013 року, ніяким чином не стосується прав та обов'язків позивача по справі, а тому вимоги позову є безпідставними.

Такі висновки судів є правильними та відповідають встановленим обставинам і вимогам закону.

Посилання заявника в касаційній скарзі на неповне з'ясування судами обставин, які мають значення для справи, повністю спростовуються змістом оскаржуваних рішень, які є достатньо повними і обґрунтованими, містять переконливі висновки по суті вирішеного спору. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Отже висновки судів по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем належним чином.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик