ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №622/195/18
Провадження №2/622/354/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участю секретаря - Попової В.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача за ордером - адвоката ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача за довіреністю - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт. Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд скасувати усиновлення позивачем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відновивши права та обов`язки між дитиною та його рідним батьком, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на п.3 ч.1 ст.238 СК України.

В обґрунтування позову було зазначено, що усиновлювач та усиновлений не перебувають у сімейних відносинах не через дії усиновлювача, їх відносини носять важкий характер у зв'язку із припиненням сімейних відносин та розірванням шлюбу між позивачем та відповідачем, спілкування відсутнє, взаємні права та обов'язки відсутні, усиновлений більше не вважає позивача батьком, що унеможливлює для позивача виконання батьківських обов'язків.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач 19.04.2018 року надала суду відзив, в якому підтвердила факт відсутності сімейних відносин із позивачем, однак вказала, що між усиновленим, яка є її дитиною та усиновлювачем склалися теплі доброзичливі стосунки, дитина вважає позивача батьком та бажає аби той приділяв їй увагу, однак саме усиновлювач, який є позивачем по справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і саме незалежно від волі дитини, а за волею позивача стало неможливим їх спільне проживання, а тому відсутні підстави для скасування усиновлення.

У судовому засіданні відповідач та її представник заявлені вимоги відзиву підтримали та просили у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому, що саме позивач своїми діями припинив виконувати батьківські обв'язки з власної ініціативи, а тому саме його діями припинені відносини між ним та усиновленим, що є підставою для відмови у позові. Окремо зазначили, що на сьогоднішній день Золочівським районним судом Харківської області винесено рішення про стягнення з позивача на корист відповідача аліментів на утримання дитини, і саме через вказане судове рішення відповідач бажає скасувати усиновлення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.32), причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вирішив слухати справу без участі вказаної особи, беручи до уваги той факт, що 21.03.2018 року вказана особа надала суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечила, посилаючись на відомі вказаній особі матеріали справи (а.с.12).

У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача ОСОБА_6, яка повідомила суд, що їй зі слів інших осіб, прізвища яких вона назвати не змогла відомо, що усиновлений ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, категорично заперечує свої сімейні стосунки із позивачем, обзиває позивача при інших особах та говорить, що коли він виросте, то він вчинить фізичне насильство щодо позивача. До показів вказаного свідка суд відноситься критично, оскільки свідок не змогла назвати джерело отриманої нею інформації, при цьому повідомивши суд, що вона особисто таку інформацію не чула.

Свідок ОСОБА_7, який як було встановлено є хрещеним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, також вказав, що саме ОСОБА_5 не бажає підтримувати зв'язку із усиновлювачем, при цьому позивач по справі як при спільному житті з відповідачем, так і після нього намагався вирішити особисті проблеми між позивачем та відповідачем без прив'язки їх до неповнолітнього ОСОБА_5, однак саме відповідача своїми діями призвела до того, що ОСОБА_5 більше півроку не спілкувається із позивачем, між ними відсутні зв`язки, необхідні в родині між батьком та сином, неповнолітній розповсюджує про позивача ганебні відомості, які не мають під собою реального підґрунтя. Показам вказаного свідка, як близького до сім`ї на протязі тривалого часу суд дає належну оцінку, а саме вважає, що вказані покази становлять дійсні обставини, які склалися між усиновлювачем та усиновленим.

Допитаний з боку відповідача усиновлений ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що він вважає позивача батьком, що останній ухиляється від спілкування з ним, при цьому він бажає та робив все від нього залежне для налагодження стосунків із позивачем саме як батьком, однак той ухиляється від спілкування з ним. При цьому бажав та просив суд не змінювати його персональні дані як щодо прізвища, так і щодо по-батькові. До показів вказаного неповнолітнього свідка суд ставиться критично, оскільки при його допиті зі сторони позивача було встановлено, що саме вказаний свідок ухилявся від спілкування з позивачем по телефону, коли ОСОБА_1 йому дзвонив у грудні 2017 року, сам до нього не дзвонив жодного разу за останні шість місяців, на вулиці, оскільки усиновлювач та усиновлений мешкають у одному селі жодного разу за власним бажанням перший не вітався.

Вислухавши сторони, їх представників, свідків, у тому числі усиновленого, дослідивши матеріали справи та діюче законодавство з предмету спору, суд приходить до думки, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 26.02.2018 року по справі №622/1094/17, яке набрало законної сили 28.03.2018 року, був розірваний шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 27.12.2003 року у Одноробівській Першій сільській раді Золочівського району Харківської області (актовий запис №2)(а.с.21-22).

Підставою для розірвання шлюбу у судовому порядку стала відсутність взаєморозуміння, втрата почуття поваги та наявність у сторін неповнолітнього дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено судом позивач по справі є усиновлювачем вказаної дитини на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 14.05.2004 року, яке набрало законної сили, і відповідно до якого було внесено зміни в актовий запис про народження неповнолітнього ОСОБА_5 шляхом зміни його прізвища та по-батькові (а.с.6, 7).

Під час судового розгляду встановлено, що поза волею позивача, у якому склалися особисті неприязні стосунки із відповідачем після конфлікту, який мав місце у листопаді 2017 року і який сторони під час судового розгляду не бажали прилюдно оголошувати, і який став підставою для розірвання шлюбу та подальшого звернення відповідача до суду із позовною заявою до позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 При цьому позивач бажав продовжити відносини із усиновленим однак без участі відповідача, яка є біологічною матір`ю усиновленого, що зробити не вдалося, а неповнолітній ОСОБА_5 обрав для себе позицію, яка унеможливлює його виховання позивачем по справі та виключає наявність між ними взаємних прав та обов'язків. Даючи оцінку доводам сторони відповідача щодо пред'явлення позову з метою ухилення від сплати аліментів з боку позивача, суд зазначає, що за час проживання сім`єю із усиновленим позивач ОСОБА_1 жодного разу не допустив порушення майнових прав усиновленого, постійно його утримуючи, що у судовому засіданні підтвердила і відповідача, однак на даний час надавати таку допомогу без можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні з усиновленим не відповідає завданням усиновлення, передбаченим ст.207 Сімейного кодексу України.

Таким чином, вимоги позовної заяви,яка подавалася на підставі п.3 ч.1 ст.238 СК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

В той же час вимоги позивача щодо відновлення прав та обов`язків між дитиною та його рідним батьком задоволенню не підлягають, оскільки жодних доказів встановлення біологічного споріднення між неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та як було зазначено позивачем ОСОБА_8 суду надано не було, вказаний факт, окрім слів позивача ніякими іншими доказами по справі не підтверджується.

Звідси після набрання рішенням суду законної сили із актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, органам реєстрації актів цивільного стану слід вилучити запис про батька - ОСОБА_1, поновивши попередній запис про батька, який був зазначений в актовому запису про народження неповнолітнього.

При цьому, виходячи з пояснень ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданим у судовому засіданні, він пояснив, що бажає залишити собі прізвище та по-батькові, які він отримав при усиновленні, що відповідає вимогам ч.5 ст.239 СК України, а тому прізвище та по-батькові усиновленого після набрання рішенням законної сили не потрібно.

Згідно з ч.5 ст.239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв'язку із усиновленням.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по справі на підставі вимог ст.141 СК України, які визначені у розмірі сплаченого позивачем судового збору, враховуючи, що в даній справі неможливо чітко встановити в якій саме частині позовні вимоги були задоволені, а в якій відхилені, оскільки предмет позову стосується особистих немайнових прав, то керуючись загальним принципом такого розподілу, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті половина сплаченого ним судового збору при зверненні до суду, а інша частина судових витрат у вигляді сплаченого судового збору компенсується за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 91, 141, 264, 265, 268, 272, п.1 ч.4 ст.274, п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст.237, 238 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати усиновлення неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відбулося на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 14.05.2004 року, припинивши на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку усиновленням між ним як дитиною та усиновлювачем ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: 62211, АДРЕСА_1)

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_2, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: 62211, АДРЕСА_1) частину судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме половину судового збору, який сплатив позивач при зверненні до суду у розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини для внесення змін до актового запису про народження дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання у тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 29 травня 2018 року.

Суддя Золочівського районного суду Харківської області: Кочнєв О. В.