Справа № 234/1880/18
Провадження № 2/234/1375/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 травня 2018 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Каліберда А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/1880/18 (провадження №2/234/1375/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації

про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди та супроводу батька,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову зазначила, що 30.08.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. З 28 жовтня 2014 року позивач та її діти є внутрішньо переміщеними особами з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в с. Миколаївка Костянтинівського району Донецької області, а з 26 вересня 2015 року місце перебування перереєстровано на с.Червоне Костянтинівського району Донецької області. З кінця 2015 року стосунки між нею та чоловіком поступово погіршувались, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин, а з початку 2016 року вони стали мешкати окремо один від одного. Життям та здоров'ям дітей відповідач не цікавиться, коштів на утримання дітей не надає. Оскільки відповідач нехтував своїми батьківськими обов'язками та ухилявся від матеріального утримання дітей, вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Також подала позов про розірвання шлюбу. Дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства, про що свідчить копія медичного висновку №257 ВКК від 05.09.2014 року. Дитина потребує постійного лікування і позивач має намір навесні та восени 2018 року повезти дитину до м.Макіївка для проходження лікувального курсу до Центру реабілітації хворих з спинномозковою травмою та ДЦП при лікарні №15.

Центр реабілітації знаходиться на не контрольованій Україною території за адресою пров.Горняцький, м.Макіївка, Донецька область. У центрі реабілітації проводяться лікувально-відновлювальні процедури для дітей з різними ураженнями центральної нервової системи, проводять комплексне обстеження, вибирають найбільш доцільний курс реабілітації, і її донька дуже потребує проходження такого лікувального курсу. Залишити другу дитину, ОСОБА_4 на період лікування доньки в Центрі реабілітації позивачці ні з ким, тому вона бажає взяти до м.Макіївка і другу дитину також. Відповідач ОСОБА_2 не надає згоди на виїзд дитини, майже два роки не підтримує зв'язок з нею та дітьми.

Позивач просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд до тимчасово неконтрольованої території України - міста Макіївки Донецької області та виїзд із нею її малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком з дня набрання рішенням законної сили і до 31.12.2018 року, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2.

У подальшому позивачка надала заяву, в якій уточнила позовні вимоги згідно домовленості з Центром реабілітації відносно терміну лікування дитини, та просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд до тимчасово неконтрольованої території України - міста Макіївки Донецької області, та виїзд із нею її малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька в строк з 25 червня по 27 липня 2018 року.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Наполягає на задоволенні позову та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло.

Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, перевіривши заяви учасників справи, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.6), мають спільних дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території разом з матір'ю - ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.13-15).

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування, що підтверджується копією медичного висновку ВКК від 05.09.2014 року №257, виписками із медичної картки, копією індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №9 від 27.03.2018 року, довідкою ЛКК Костянтинівського районного центру первинної медично-санітарної допомоги №147 від 30.03.2018 року, випискою з медичної карти №107 Центру реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи м.Бахмут (а.с.12, 38-44).

Як вбачається з наданих позивачкою медичних документів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проходили лікування у Центрі реабілітації Дитячої центральної поліклініки м.Макіївка у 2016 році (а.с.37-38).

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації від 27 березня 2018 року, орган опіки та піклування вважає доцільним дати дозвіл матері ОСОБА_1 на виїзд малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окуповану територію Україні без супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.61).

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до п.5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на даний час мешкають разом з матір'ю, батько дітей зв'язку з ними не підтримує.

Позивач, як мати дітей, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її позовні вимоги стосуються отримання дозволу на переміщення в межах території України в м.Макіївку Донецької області, яка є тимчасово неконтрольованою (окупованої) територією з метою лікування та реабілітації дітей.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог як таких, що ґрунтуються на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов'язками, покладеними на позивача як на матір, оскільки в даному випадку надання дозволу на виїзд дітей до тимчасово неконтрольованої території України - до м.Макіївка Донецької області, без згоди та супроводу батька, відповідає їх інтересам.

Керуючись ст.ст. 141,150, 151,154 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», ст.ст. 4, 10, 19, 81, 89, 141, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації (юридична адреса Донецька область, м.Костянтинівка, пр.Ломоносова, 156) про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати громадянам України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію України - в м.Макіївка Донецької області, та виїзд з неї, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, строком з 25 червня 2018 року по 27 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), у доход держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського

міського суду О.Ю. Кравченко