ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3456/18
Провадження № 2/210/1666/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" серпня 2018 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та повного розрахунку з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 25.06.2018 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 12.07.2018 року просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України в сумі 60686,06 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 08.07.2005 р. працювала у Приватному акціонерному товаристві «Криворіжіндустрбуд»,звільнена 23.05.2018 року на підставі ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України. Однак, відповідачем на день звільнення заборгованість по заробітній платі в сумі 40886,06 грн. та вихідна допомога в розмірі трьохмісячного середнього заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України не виплачена, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач - ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» копію позовної заяви з додатками отримав 20.07.2018 р. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 08.07.2005 р. працювала на посаді інженера у ЗАТ«Криворіжіндустрбуд», яке перейменовано у ПАТ «Криворіжіндустрбуд», потім - ПрАТ «Криворіжіндустрбуд», звільнена 23.05.2018 року відповідно ст.38 ч.3 Кодексу законів про працю України , що вбачається з трудової книжки ( а.с.8-12).

Щодо підстав звільнення відповідачем зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача, з посиланням на ст.38 ч.3 КЗпП України (а.с.12).

Згідно довідки №201 від 15.06.2018 року заборгованість по заробітній платі за період з липня 2017 року по травень 2018 року складає 40886,06 грн. ( а.с.13).

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга).

Згідно ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Наказом №122-к від 23.05.2018 р. про припинення трудового договору (контракту) визначено вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат (а.с.14).

Позивач ОСОБА_3 звільнилася з посади 23.05.2018 року, однак станом на день ухвалення рішення по справі відповідач не виплатив належну позивачу вихідну допомогу при звільненні, що не заперечується відповідачем.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями).

За положеннями абз.3 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку).

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з довідкою №206 від 22.06.2018 р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 складає 393,35 грн., заробітна плата за лютий 2018 р. 7850,00 грн., за березень 2018 р. 8670,66 грн. , кількість робочих днів 42 (а.с.16).

Отже, середньомісячна заробітна плата складає 8260,66 грн.

Відповідно до розрахунку позивача ОСОБА_3, сума вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку : 24780,99 грн. (8260,66 грн. х 3 = 24780,99 грн.). Позивачем при проведенні розрахунку відраховано 15% (ПДФО) 3717,15 грн., 3,6% (ЕСВ) 892,12 грн., 1,5% (військовий збір) 371,72 грн., сума до сплати 19800,00 грн. (а.с.2).

Отже, суд вважає, що розрахунок відповідача проведений відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та розділу ІІІ Порядку, розяснень , наданих в листі Мінсоцполітики №2230/0/101-17 від 21.08.2017, відповідає вимогам чинного законодавства, тому суд приймає розрахунок позивача.

Однак, відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 р. справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд має визначати зазначену суму без утримання податку та іншіх обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Разом із цим, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому суд задовольняє вимогу про стягнення вихідної допомоги в розмірі, зазначеному позивачем 19800,00 грн.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 доведеними, позивач звільнена з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі в сумі 40886,06 грн. та вихідна допомога 19800,00 грн.їй не виплачені, відповідачем заявлені ним вимоги не спростовано, тому суд задовольняє позов.

Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 8996,10 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що згідно п.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 4,5,13,77,121,141,265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та повного розрахунку з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного заробітку на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД» (, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 10) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі за період з липня 2017 року по травень 2018 року включно в сумі 40886 ( сорок тисяч вісімсот вісімдесят шість ) грн. 06 коп. та вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку - 19800 ( девятнадцять тисяч вісімсот ) грн. 06 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 8996 (вісім тисяч девятсот девяносто шість) гривень 10 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД» (код , м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 10) в дохід держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Р. Є. Скотар