РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем у справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року. Від шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому з кінця травня 2018 року, шлюбні відносини між нею та відповідачем погіршилися, і вони стали проживати окремо один від одного, діти проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний надавати. Їй одній утримувати дітей дуже важко, так як вона ніде не працює, перебуває в декреті по догляду за дітьми, доходів в неї інших немає. Відповідач офіційно не працює, підзаробляє тимчасовими заробітками, має мінливий нерегулярний дохід. Ніякі стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, стан здоровя в нього задовільний, а тому вона змушена звернутись у суд із позовом про стягнення з нього аліментів . У позові зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину до повноліття дітей та на її утримання у твердій грошовій сумі 1000 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять справу розглядати за їх відсутності.

При цьому, позивач позовні вимоги зменшила і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину та до повноліття дітей та на її утримання у розмірі 500 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку, а відповідач позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину та до повноліття дітей та на утримання дружини ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 500 гривень до досягнення дитиною,сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ЕГ № 039542 від 11.10.2011 року та серії 1- ЕГ № 258780 від 13.09.2017 року виданих Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинській області.

Під час розгляду справи було встановлено , що неповнолітні діти, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матірю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч.2ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Згідно ст. 183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивачка посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною особою , а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатною, здоровою особою, має мінливий дохід, на утриманні інших осіб не має, враховуючи право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину та до повноліття дітей, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, із відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно.

Згідно ч.6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 07.08.2018 року.

Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.75, 84, 180-183, 191 СК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 ( одній тисячі ) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 07 серпня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на її утримання в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, починаючи стягнення з 07 серпня 2018 року.

Стягнути зОСОБА_2 704 (сімсот чотири) гривень 40 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України , до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер