Справа № 462/3879/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

Позивачка 26 червня 2018 року звернулася у суд з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 квітня 2013 року та стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. щомісячно та додаткові витрати на утримання доньки періодично щомісяця у розмірі 1000 грн. для оплати навчання та лікування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 /ОСОБА_1/ Н.В. аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 600 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 08.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день вона через хворобу не в змозі працювати, з 15.08.2017 року являється інвалідом 3-ї групи загального захворювання та утримувати дитину самостійно в звязку з даною обставиною не має змоги. Через погане самопочуття вона часто вимушена лікуватися і забезпечити доньку всім необхідним для нормального розвитку дитини не може, оскільки розмір аліментів за рішенням суду на даний час не є достатнім для утримання дитини. Окрім цього, донька з дитинства хворіє, їй встановлено діагноз:вегето-судинна дистанія на фоні порушення кровоносності головного мозку, цефалітичний синдром, у звязку з чим кожні два місяці вона проходить курс лікування, різні платні медичні обстеження, а для всього цього необхідні немалі кошти. Проте, що донька хворіє відповідачу добре відомо, однак він ігнорує ці факти, свідомо не виконує рішення суду щодо стягнення аліментів, допомоги у вихованні, догляді за донькою, будь-яких витрат на її лікування чи навчання він не бере. Незважаючи на хворобливий стан доньки, вона є творчою особистістю, має бажання малювати, займатися ліпкою, а тому поступила і навчається у Львівській дитячій художній школі ім. Новаківського. Навчання у вказаній школі є платне, протягом 2017-2018 навчального року щомісячна оплата становить 100 грн. та, окрім того, постійно потрібно купувати нові фарби, гуаші та інші матеріали для занять. Також за рекомендацією лікарів донька займається плаванням, однак віддати на постійні заняття даним видом спорту у неї не має змоги через брак коштів. Крім того, донька розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати театри і музеї. Між тим, відповідач оплачувати ці витрати не бажає. Натомість сам відповідач є здоровим, працездатним, неофіційно працює, інших дітей, крім доньки ОСОБА_3, на утриманні не має. Також, з часу присудження судом аліментів значно зросли витрати на комунальні послуги та вартість продуктів харчування. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмір 2000 грн. та стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно, виходячи з наступного. Так, в основу своїх позовним аргументів позивачка покликається на той факт, що являється інвалідом 3-ї групи і не може утримувати доньку у звязку з цим. В той же час, вона не зазначає, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, яка відповідно й може здійснювати безпосередньо утримання позивачки. Станом на сьогоднішній день відповідач здійснює догляд за особою похилого віку або інвалідом 1-ї групи, що підтверджується довідкою №2581 від 01.07.2018р. УСЗН Мостиської районної адміністрації. Окрім цього, відповідач не працює та перебуває на обліку в Мостиському управлінні СЗН і його дохід за період з січня по червень 2018 року становить 180,51 грн. Також, як вбачається з свідоцтва про одруження від 17.02.2018 року, відповідач має дружину, яка теж перебуває на його утриманні. Наведені факти свідчать про те, що відповідач позбавлений фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. Щодо вимоги про додаткові витрати на утримання доньки, то вважає, що такі до задоволення не підлягають, оскільки позивачкою не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, а з долученої до позовної заяви квитанції для прибуткового касового ордера від 29.09.2016 року вбачається лише, що донькою відповідача сплачено благодійний внесок, а не обовязкову оплату послуги чи витрат, повязаних з розвитком дитини, що свідчить про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Просить в позові відмовити.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме:

- стан здоров'я та матеріальне становище дітей;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2013 року стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 600 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 08.02.2013 р. до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 17 лютого 2018 року, він офіційно не працює, перебуває на обліку і отримує компенсацію згідно постанови №832 по догляду за особою похилого віку або інвалідом 1-ї групи, компенсаційна виплата за період з січня по червень 2018 року становить 180,51 грн.

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 /ОСОБА_2/ Н.В. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 7 червня 2015 року, вона не працює, є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, хворіє, у звязку з чим перебуває на «Д» обліку у ревматолога, офтальмолога, стоматолога.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного обліку) хворого від 22.03.2018 року, протоколу ультразвукового обстеження від 20.06.2018 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, хворіє, їй встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія на фоні порушення кровоносності головного мозку, цефалітичний синдром, у звязку з чим потребує лікування та перебуває на «Д» спостережені у невропатолога.

Згідно довідки від 18.04.2018 року ОСОБА_3 навчається у Львівській дитячій художній школі ім.О.Новаківського.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Виходячи з наведеного та враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку в УСЗН Мостиської районної адміністрації та отримує компенсацію згідно постанови №832 по догляду за особою похилого віку або інвалідом 1-ї групи, інших утриманців, окрім доньки ОСОБА_3, не має та те, що позивачка хворіє, є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, у звязку з чим не працює, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1400 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 26 червня 2018 року.

Позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 у сумі 1000 грн. періодично щомісяця. Заявлені вимоги обґрунтовано необхідністю проходження донькою періодичного курсу лікування, медичними рекомендаціями щодо регулярних занять плаванням, а також навчанням в художній школі.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Так, дитина ОСОБА_3 хворіє, їй встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія на фоні порушення кровоносності головного мозку, цефалітичний синдром, вона пройшла ряд медичних обстежень, за результатами яких не вбачається, що дитині рекомендовано плавання, а тому надані докази не надають підстав вважати, що витрати в порядку реалізації медичних рекомендацій носять постійний характер і мають бути стягнуті у певному розмірі щомісячно.

Поряд з цим, згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 29.09.2016 року, ОСОБА_3 оплачено благодійний внесок в УБФ «Цент медичних інновацій» в розмірі 1250грн., а згідно товарного чеку від 20 червня 2018 року, ОСОБА_3 оплачено 300 грн. за медичне обстеження. Дані витрати повязані з хворобою, документально підтверджені та фактично понесені, а відтак, підлягають присудженню з відповідача у розмірі 775 грн., що складає половину від понесених витрат.

Позивачка посилається на зайняття дитиною у Львівській дитячій художній школі ім.О.Новаківського малюванням, при цьому докази ( квитанцій по оплаті за навчання) суду не надано, пов'язаність таких витрат з розвитком здібностей дитини не доведена.

За наведеного, враховуючи, що участь батька у додаткових витратах на доньку не має підтвердження, як щодо передбачених статтею 185 СК України підстав для такої участі у додаткових витратах на дитину, так і щодо належних та допустимих доказів витрат, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише понесені витрати, повязані з хворобою дитини у розмірі 775 грн., а відтак вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрати на лікування та навчання доньки ОСОБА_3 у сумі 1000 грн. періодично щомісяця до задоволення не підлягають.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст.ст.180-184, 185, 191, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року у справі № 462/1038/13-ц та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1400 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 26.06.2018 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 775 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9. Шевченка,77 Мостиського району Львівської області.

Суддя: