Справа № 147/14/18
Провадження № 2/147/163/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК до ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.07.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УкрсоцБанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 уклали договір кредиту №050/25-1651/1, згідно умов якого Позивач надав відповідачу кредит в сумі 21870,00 дол. США зі сплатою 9 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.07.2015 року на умовах визначених Договором кредиту.

ОСОБА_2 всупереч умовам Договору кредиту, взяті на себе зобов'язання по сплаті кредитних коштів припинив виконувати, чим порушив умови Договору кредиту.

Станом на 05.12.2017 року заборгованість по сплаті основної суми кредиту становить: 15330,40 доларів США боргу, що у гривневому еквіваленті становить 417221,71 гривень, крім того за відповідачем рахується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 9200,22 дол.США, що еквівалентно національній валюті станом на 05.12.2017 року становить 250386,91грн., тобто загальна сума заборгованості становить 24530,62 дол.США, тобто 667608,62грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає та просить відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволенні позову повністю у звязку з пропуском строків позовної давності.

Представником відповідача адвокатом ОСОБА_3 подано на адресу суду відгук на позовну заву, в якому вони заперечують проти позовних вимог, Вважаєють, що на даний момент позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

16.07.2008 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено Договір кредиту № 050/25-1651/1 на купівлю автотранспортних засобів.

Згідно п. 1.1 даного Договору передбачалось, що Кредитор (позивач) надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21 870 доларів США зі сплатою 9 % річних та наступними порядком погашення суми основної заборгованості згідно графіку, який вказаний в п.п.1.1.1. п. 1.1 ст. 1 Договору.

Згідно п. 1.1.1 даного Договору було погоджено графік щомісячного повернення відповідачем на адресу Банку кредиту (його тіла). Останній починався в серпні 2008 року та закінчувався липні 2015 року. Окремо в цьому пункту було прописано, що кінцевий термін повернення основної заборгованості становить 15 липня 2015 року, що надалі за текстом розуміється як «Кредит».

В подальшому, 10.11.2009 року між сторонами було укладеного Договір про внесення змін № 050/25 - 2203 до Договору кредиту № 050/25 -1651/1 від 16.07.2008 року.

Згідно вказаного Договору було погоджено внести зміни до договору кредиту № 050/25 - 1651/1 від 16.07.2008 року і викласти п. 1.1.1. в новій редакції. Вказаний пункт встановлював новий графік погашення заборгованості по кредиту і визначав необхідність повернення останнього помісячно з серпня 2008 року по липень 2017 року. Окремо вказувалось, що остаточний термін повернення основної заборгованості становить до 15.07.2017 року.

У відповідності до вищенаведених положень кредитного договору, 27.08.2012року за вих. № 19.1 - 01/6249 Банком на адресу ОСОБА_2 було направлено Лист - вимогу згідно якої банк повідомив, що він порушує взяті на себе зобовязання за Договором кредиту № 050/25 - 1651/1 від 16.07.2008 року. Банк поставив до відома, що станом на 27.08.2012 року невиконані зобовязання включають в себе: заборгованість за кредитом - 12 222,85 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 3 107,55 доларів США; заборгованість за відсотками - 65,16 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками - 7 153,22 долари США, що разом становить 17 148,78 доларів США.

ОСОБА_4 в цьому ж листі поставив вимогу про те, що протягом 30 календарних днів після отримання вказаної вимоги, відповідач повинен повернути Кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф). Вказувалось, що у випадку непогашення протягом 30 календарних днів після отримання даної вимоги, ОСОБА_4 буде змушений звернути стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом та звернутись до суду для вирішення питання щодо повного погашення заборгованості в примусовому порядку.

Вказаний лист - вимога були одержані відповідачем 30.08.2012 року.

Оскільки попередньо було узгоджено остаточний строк виконання зобовязань до 15.07.2017 року , однак ОСОБА_4 27.08.2012 року направив на адресу ОСОБА_2 лист - вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості (повернення всієї суми кредиту, процентів та штрафних санкцій), він тим самим змінив строк виконання. Тому строк позовної давності почав плинути через 30 днів з моменту отримання вказаної вимоги.

ОСОБА_2 отримав дану вимогу 30.08.2012 року. З огляду на те, що серпень має 31 день, останнім днем повернення всієї суми кредиту Банку було 30 вересня 2012 року.

Тому ОСОБА_4 - позивач мав 3 роки після цієї дати для звернення до суду за захистом своїх порушених прав і цей строк закінчився 30.09.2015 року.

ОСОБА_5 звернувся до суду тільки 31.12.2017 року, тобто більше ніж через два роки після його закінчення.

В звязку з чим, представник позивача просив застосувати строк позовної давності до даних позовних вимог та відмовити ПАТ «УКРСОЦБАНК» в позові.

Представником ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідь на відзив відповідача не надано суду жодного документа.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 16.07.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №050/25-1651/1 на купівлю автотранспортних засобів(а.с.7-11).

Згідно п. 1.1 даного Договору передбачалось, що Кредитор (позивач) надає Позичальнику (відповідачу) у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21 870 доларів США зі сплатою 9 % річних та наступними порядком погашення суми основної заборгованості згідно графіку, який вказаний в п. п.1. 1.1. п. 1.1 ст. 1 Договору.

Згідно п. 1.1.1 даного Договору було погоджено графік щомісячного повернення ОСОБА_2 на адресу Банку кредиту (його тіла). Останній починався в серпні 2008 року та закінчувався в липні 2015 року. Окремо в цьому пункті було прописано, що кінцевий термін повернення основної заборгованості становить 15 липня 2015 року, що надалі за текстом розуміється як «Кредит».

Згідно п. 2.4 даного Договору передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Згідно п. 2.4.1 даного Договору передбачено, що сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого Кредиту на рахунок № 2511 в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі. У разі, якщо день сплати процентів припадає на неробочий (святковий або вихідний) день Кредитора, то Позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього Договору не пізніше ніж в останній перед ним робочий день Кредитора.

Згідно п. 2.4.2. даного Договору передбачено, що нарахування процентів за період користування Кредитом здійснюється у валюті наданого Кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а «360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Згідно п. 2.4.3 даного Договору передбачено, що проценти, нараховані на прострочену заборгованість за Кредитом вважаються простроченими процентами.

Згідно п. 3.2.3. даного Договору передбачено, що Кредитор (банк) має право вимагати повернення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі:

затримання Позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць (п. 3.2.3.1. даного Договору);

перевищення сумою заборгованості суми Кредиту більш як на 10 відсотків (п. 3.2.3.2. даного Договору);

несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми Кредиту.

У відповідності до п. 3.3.8. даного Договору передбачено, що позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно з п. 3.2.3. цього Договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1. - 3.2.3.6. цього Договору, повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

В подальшому, 10.11.2009 року між сторонами (Банком та відповідачем) було укладеного Договір про внесення змін № 050/25 - 2203 до Договору кредиту № 050/25 -1651/1 від 16.07.2008 року.(а.с.91)

Згідно вказаного Договору було погоджено внести зміни до договору кредиту № 050/25 - 1651/1 від 16.07.2008 року і викласти п. 1.1.1. в новій редакції. Вказаний пункт встановлював новий графік погашення заборгованості по кредиту і визначав необхідність повернення останнього помісячно з серпня 2008 року по липень 2017 року. Окремо вказувалось, що остаточний термін повернення основної заборгованості становить до 15.07.2017 року.

Таким чином, вказаний кредитний договір із внесеними змінами однозначно передбачав, що кредит, який був одержаний ОСОБА_2, повинен був повертатись у визначені строки: щомісячними платежами мав повертатись сам кредит і також щомісячно мали сплачуватись проценти. Строк сплати кожної суми як кредиту так і процентів був суворо регламентований. Був визначений кінцевий строк повернення кредиту -15.07.2017 року, однак закріплювалось право банку змінити даний строк у разі порушення строків, зазначених в графіку щомісячної сплати процентів та кредиту. Цей строк становив 30 днів з моменту з дати одержання письмового повідомлення банку про це.

У відповідності до вищенаведених положень кредитного договору, 27.08.2012року за вих. № 19.1 - 01/6249 Банком на адресу ОСОБА_2 було направлено Лист - вимогу згідно якої банк повідомив, що останній порушує взяті на себе зобовязання за Договором кредиту № 050/25 - 1651/1 від 16.07.2008 року. Банк поставив до відома, що станом на 27.08.2012 року невиконані зобовязання включають в себе: заборгованість за кредитом - 12 222,85 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 3 107,55 доларів США; заборгованість за відсотками - 65,16 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками - 7 153,22 долари США, що разом становить 17 148,78 доларів США.(а.с.93)

ОСОБА_4 в цьому ж листі поставив вимогу про те, що протягом 30 календарних днів після отримання вказаної вимоги, ОСОБА_2 повинен повернути Кредит, сплатити проценти, комісії, можливу нейстойку (пеню, штраф). Вказувалось, що у випадку непогашення протягом 30 календарних днів після отримання даної вимоги, ОСОБА_4 буде змушений звернути стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом та звернутись до суду для вирішення питання щодо повного погашення заборгованості в примусовому порядку.

Даний лист - вимога були одержані ОСОБА_2 30.08.2012 року.

Позовну заяву Позивач направив до суду 31.12.2017 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті (а.с. 60).

Суд приймає до уваги заяву Відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності подачі позивачем позову, так як сторони в договорі визначили обставини, при настанні яких змінюється строк виконання зобовязань позичальника (строк користування кредитом) за кредитним договором. Такі обставини настали 30.08.2012 року (після отримання листа-вимоги відповідачем - неналежне виконання позичальником своїх обовязків своєчасно та в повному обсязі погашати кредит), строк виконання зобовязання за кредитним договором змінився і у позичальника виник обовязок щодо повного погашення кредитних коштів (повернути кредит) і сплатити інші передбачені договором суми до 30.09.2012 року.

Банк скористався своїм правом на дострокове повернення усієї суми кредиту, направивши 27.08.2012 року на адресу Відповідача відповідну вимогу (а.с.93 ), чим змінив строк виконання основного зобовязання.

Згідно ст.256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи -ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530,631 ЦК України).

ОСОБА_5 із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено на 30.09.2012 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 31.12.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Після зміни строку виконання зобовязання до 30.09.2012 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 3.3.8 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16., від 09.11.2016 року у справі № 6-2251ц .

Перебіг трирічного строку для предявлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимог до Відповідача розпочався 30.09.2012 року та закінчився 30.09.2015 року.

У зазначений проміжок часу ПАТ «Укрсоцбанк» у будь-якій формі вимог до Відповідача не було предявлено.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у справі подано заяву про застосування позовної давності.

Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску. Також відповідачем не надано заперечень щодо заявленого клопотання про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.261,266,267,509,526,530,559,610-612,631,1048,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,81,89,258,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК до ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №050/25-1651/1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 25.05.2018 року.

Суддя