Справа № 234/5895/18
Провадження № 2/234/2952/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді -Демидової В.К.

при секретарі- Воробйової Т.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМВОСА» про стягнення моральної шкоди,-

Обставини справи:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмвоса» (далі ТОВ «Юмвоса») про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 02.03.2015 року він здійснив посадку на рейсовий автобус маршруту № 10 державний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ «Юмвоса». На той час він мав статус інваліда 2 групи та мав право на безкоштовний проїзд у міському транспорті згідно чинного законодавства. Однак, водій автобусу відмовив йому у безкоштовному проїзді та почав вимагати кошти за проїзд, мотивуючи це тим, що в салоні вже є 2 пасажира пільгової категорії. В результаті, він був вимушений покинути даний автобус та поїхати на наступному. Оскільки він інвалід 2 групи, тривале знаходження на вулиці призвело до переохолодження хворої ноги, що спричинило йому фізичні та моральні страждання. Вважав, що водій вказаного автобусу грубо порушив норми чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який чітко встановлює пільгу на безоплатний проїзд незважаючи на кількість осіб в салоні автобусу, які мають відповідні пільги. Вважав, що його права споживача автотранспортних послуги були грубо порушені. Просив стягнути з ТОВ «Юмвоса» спричинену йому моральну шкоду як споживачу автотранспортних послуг в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2018 року позовну заяву заявою ОСОБА_1 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а також позивачем не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21 травня 2018 року позовна заява заявою ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачу, оскільки у встановлений судом строк позивачем не усунуті недоліки позовної заяви.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 04 липня 2018 року, ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 21 травня 2018 року скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 17 липня 2018 року відкрите загальне позивне провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМВОСА» про стягнення моральної шкоди та призначене підготовче судове засідання на 7 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі відкладено до 29 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі відкладено до 03 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судового розгляду на 18 жовтня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі , просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Юмвоса» -ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволенні позовних вимог заперечував. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ст.38-1 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції від 01.01.2012) інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті крім метрополітену і таксі), а також всіма видами приміського транспорту.

Діяльність автоперевізників в Україні регулюється ЦК України, ГК України, Законом України «Про автомобільний транспорт», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 18 лютого 1997 року № 176.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Отже, у розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт» ТОВ «Юмвоса» є автомобільним перевізником.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. (ч.1 ст.42 ЗУ «Про автомобільний транспорт»).

Статтею 915 ЦК України визначено, що перевезення, що здійснюється юридичною особою, вважається перевезенням транспортом загального користування, якщо із закону, інших нормативно-правових актів або ліцензії, виданої цій організації, випливає, що вона має право здійснювати перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти за зверненням будь-якої особи.

Договір перевезення транспортом загального користування є публічним договором.

Відповідно до ч.2 ст.42 ЗУ «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - з моменту реєстрації електронного квитка.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, позивачем не надано суду жодних належних доказів, на підтвердження того, що 02 березня 2015 року водій рейсового автобусу маршруту № 10 державний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ «Юмвоса» відмовив йому у безкоштовному проїзді та що взагалі він 02 березня 2015 року користувався послугами маршрутного таксі, яке належать перевізнику ТОВ «Юмвоса».

Надані позивачем відповіді на його звернення до Донецького обласного контактного центру 0-800-507-506 від 13 березня 2015 року та до ТОВ «Юмвоса» від 18 березня 2015 року не доводять того факту, що перевізник ТОВ «Юмвоса» порушує його права, як особи з інвалідністю.

З цього приводу суд звертає увагу, що відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Так, згідно із зазначеною статтею Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажира - штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання щодо притягнення до відповідальності перевізників вирішується посадовими посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що за безпідставну відмову ОСОБА_1 у пільговому перевезенні до перевізників ТОВ «Юмвоса» застосовувались адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди, її розмір; причинного звязку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. (ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Враховуючи той факт, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження у належних та допустимих доказах факт протиправної поведінки відповідача щодо позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮМВОСА» про стягнення моральної шкоди-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.К.Демидова