Провадження № 2/750/476/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, відшкодування шкоди,

третя особа ОСОБА_6,-

в с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів, в якому просить визнати правочин купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC 2008 року випуску, білого кольору, тип ТЗ- загальний легковий пасажирський-В, д.н.з. НОМЕР_1 від 26 червня 2015 року, що підтверджується довідкою-рахунком № 9228240 від 26 червня 2015 року, недійсним. Також позивач просить стягнути на його користь з відповідачів ТОВ «ЛОТ», ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно 189 700 грн. майнової шкоди та судові витрати.

Свій позов обґрунтував тим, що на початку літа 2015 року його сім'єю було прийняте рішення про придбання мікроавтобусу для потреб сім'ї. За об'явами в інтернеті знайшли особу на ім'я ОСОБА_4, що продавала такі мікроавтобуси. Позивач разом з батьками приїхав на подвір'я цієї особи, що проживає в Новому ОСОБА_7 під Черніговом. На подвір'ї було два мікроавтобуси Рено-трафік та Фольксваген-Т4. Після нетривалого огляду вони зупинились на виборі Рено-трафіка. Власник запевнив, що з мікроавтобусом все в порядку, що особисто перевіряв його на ймовірність випадків з незаконною реєстрацією, «перебиттям» номерів кузова тощо. Власник запропонував купити авто «за довіреністю», але позивач на таку пропозицію не погодився і продаж автомобіля оформляли через комісіонера ТОВ «ЛОТ». Власник автомобіля ОСОБА_4, який діяв від свого імені та від імені дружини, згідно довіреності уповноважив ОСОБА_6 продавати автомобіль, а той в свою чергу здав автомобіль на комісію відповідачу - ТОВ «ЛОТ». Згідно договору комісії №3166 від 26 червня 2015 року комітент ОСОБА_4 в особі ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності, доручає комісіонеру - ТОВ «ЛОТ» здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж вказаного вище транспортного засобу. Таким чином кінцевим продавцем автомобіля є відповідач ТОВ «ЛОТ», який після підписання відповідних документів видав позивачу довідку-рахунок для постановки автомобіля на облік в МРЕВ. При оформленні купівлі-продажу працівники ТОВ «ЛОТ» комісією, до складу якої входив і довірена особа ОСОБА_4 ОСОБА_6, проводили огляд автомобіля і завірили позивача, що все в порядку та навіть склали про це відповідний акт. Договору купівлі-продажу позивачу не надавали так як пояснили, що ТОВ «ЛОТ» має ліцензію на продаж автомобілів та видає довідки-рахунки встановленого зразка, що і є підтвердженням вчинення правочину та є підставою для постановки автомобіля на облік.

Вартість автомобіля становила 189 700 грн., що підтверджується актом прийому-передачі автомобіля та вартістю зазначеною у довідці-рахунку і після оформлення документів позивач передав грошові кошти особі, на яку йому вказали працівники ТОВ «ЛОТ», яка в подальшому мала їх передати власнику автомобіля сім'ї ОСОБА_4 згідно виданої довіреності. В подальшому за сприяння цієї ж особи 26 червня 2015 року автомобіль був поставлений на облік.

Авто експлуатувалось біля двох років. За цей час вийшов з ладу двигун і його прийшлось замінити на інший, куплений на авторозбірці. Цей факт говорить про те, що спідометр на автобусі був «відмотаний» і колишній продавець займався обманом при продажі. На початку 2017 року, після проведених тривалих ремонтів авто, було прийнято рішення продати його та купити менший та дешевший автомобіль. Покупець знайшовся швидко і ним виявився той самий ОСОБА_7. Позивач видав йому нотаріальну довіреність на зняття з обліку та продаж автомобіля, але через деякий час він повернув автомобіль та попросив, щоб позивач зняв з обліку автомобіль сам, при цьому попередньо домовитися з працівниками МРЕВ прискорити процедуру зняття з обліку, як це було при реєстрації автомобіля в 2015 році, ОСОБА_7 відмовився. При проходженні експертизи з'ясувалось, що номер кузова, який значився в технічному паспорті, був набитий поверх іншого номера. Технічний паспорт автомобіля та сам автомобіль були вилучені працівниками правоохоронних органів. Пізніше автомобіль був переданий позивачу на відповідальне зберігання без права експлуатації.

По даному факту порушено кримінальне провадження і триває досудове слідство. В цьому кримінальному провадженні позивач є потерпілий.

У ході кримінального провадження №0002232 від 21.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України встановлено, що номери вузлів та агрегатів автомобіля марки «Рено Трафік» реєстраційний номер НОМЕР_1 «набиті» поверх заводських номерів кузова, які проглядаються після змиву фарби.

Позивач зазначає, що йому продали зовсім інший автомобіль, ніж той, що вказано в довідці-рахунку і зазначені обставини виключають подальшу експлуатацію автомобіля, а також його продаж.

Позивач вказує, що відповідачам достовірно було відомо про наявність зазначеного недоліку автомобіля у вигляді «перебитих номерів», або ж вони допустили злочинну недбалість, так як наявний акт технічного огляду автомобіля складений та підписаний посадовими особами ТОВ «ЛОТ» та уповноваженим представником відповідачів ОСОБА_6, в якому номери агрегатів та кузова автомобіля зазначені як справжні.

Як на підставу для визнання правочину недійсним позивач посилається на ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 229 ЦК України і зазначає, що йому передано не той товар, який зазначено в договорі купівлі-продажу, а тільки схожий за зовнішнім виглядом, оскільки винятковою особливістю даного виду товарів є номер кузова, який підлягає реєстрації в органах державної виконавчої влади.

Крім того, позивач посилається на частини 1,2 статті 678 ЦК України, згідно якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

З вказаних вище підстав позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 189700 грн. коштів, сплачених ним за автомобіль неналежної якості, який містить істотний недолік.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомили.

У відзивах на позов вказані відповідачі просять відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що посилання позивача на ч. 1 ст. 229 ЦК України є неправильним, тому що позивач мав достатньо документів, візуальний огляд машини, усі дії правочину здійснював аналізуючи ситуацію, про що свідчить текст позовної заяви. Всі його дії здійснені не примусово, він користувався автомобілем майже два роки. Посилання позивача на ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України відповідачі вважають також неправильним тому, що товар (авто) був переданий позивачу в якісному стані. Ніяких претензій при огляді авто та оформленні документів при купівлі, а також впродовж більше двох років користування позивачем не пред'являлось (том 1 а.с.110-112, 129-131)

У своїх відзивах на позов відповідачі також зазначили, що спірний автомобіль 23.08.2012 потрапив у ДТП, у якому загинула людина та був пошкоджений і слідчим управління ГУМВС України в Харківській області була порушена кримінальна справа за ознаками ст. 286, ч. 3 КК України, в якій відповідач був визнаний потерпілим. В ході слідства була проведена експертиза від 29.10.2012, у висновку якої зазначений номер кузова, що ідентичний даним техпаспорта та довіреності. Згідно довідки слідчого управління ГУМВС України в Харківській області відповідачу було дозволено «Рено-Трафік» р.н. НОМЕР_2 ремонтувати, експлуатувати та продавати (том 1 а.с.70).

Представники ТОВ «ЛОТ» в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем не наведено жодного факту порушення вимог чинного законодавства у сфері здійснення комісійної торгівлі ТОВ «ЛОТ», отже зобов'язання за Договором комісії ТОВ «ЛОТ» виконало належним чином та у повному обсязі і заявлені вимоги є безпідставними. Транспортний засіб на підставі довідки рахунку було зареєстровано Центром ДАІ 7401 (Чернігівським ВРЕР) 26.06.2015, а отже, комісіонером належним чином виконано свої обов'язки в частині перевірки документів, наданих довіреною особою комітента, звірено відповідність записів у них з фактичними ідентифікаційними номерами складових частин, в результаті чого підрозділом Державтоінспекції здійснено Державну реєстрацію КТЗ у відповідності до чинного законодавства України. Крім того, позивачем зазначено про наявність у ТОВ «ЛОТ» ліцензії на продаж автомобілів, проте комісійна торгівля КТЗ не входить до переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, передбаченого Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а ТОВ «ЛОТ» при вчиненні правочинів в частині комісійної торгівлі КТЗ діє на підставі Дозволу ДАІ МВС України № 3800 від 14.06.2011.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача ТОВ «ЛОТ», відзиви відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши наявні у справі докази, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 26.06.2015 ОСОБА_1 на підставі довідки рахунку №228240, виданої ТОВ «ЛОТ» придбав за 189 700 грн. автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, двигун № M9RL782CO76614, кузов №VF1FLBHA68Y296377 (том 1, а.с.5)

Вказаний автомобіль був проданий на підставі договору комісії №3166, укладеного 26.06.2015 комітентом ОСОБА_4 через уповноваженого згідно довіреності ОСОБА_6 то комісіонером ТОВ «ЛОТ» (том 1, а.с.8-9)

Згідно довіреності від 05.02.2014, посвідченої приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_8 експлуатувати та розпоряджатися автомобілем марки RENAULT, модель TRAFIC, 2008 року випуску, двигун № M9RL782CO76614, кузов №VF1FLBHA68Y296377, реєстраційний номер НОМЕР_3 (том 1 а.с.10)

Таким чином, з часу видачі довіреності та передачі автомобіля по довіреності ОСОБА_6 та ОСОБА_8, вказані особи стали його володільцями, мали право експлуатувати та розпоряджатися ним, тобто набули речові права на чуже майно та можливість захисту таких прав відповідно до ст.ст. 395, 396 ЦК України.

З відзивів відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що спірний автомобіль 23.08.2012 потрапив у ДТП, у якому загинула людина та був пошкоджений і слідчим управлінням ГУМВС України в Харківській області була порушена кримінальна справа за ознаками ст. 286, ч. 3 КК України, в якій відповідач ОСОБА_4 був визнаний потерпілим. В ході слідства була проведена експертиза від 29.10.2012, у висновку якої зазначений номер кузова, ідентичний даним техпаспорта та довіреності. Згідно довідки слідчого управління ГУМВС України в Харківській області відповідачу було дозволено «Рено-Трафік» р.н. НОМЕР_2 ремонтувати, експлуатувати та продавати (том 1 а.с.70).

Згідно довідки Територіального сервісного центру №744 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області від 30.05.2017, наданої на запит слідчого, вбачається, що автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, 2008 року випуску, кузов №VF1FLBHA68Y296377 був знятий з обліку для реалізації 11.06.2015 у ВРЕР 6805 м. Старокостянтинів (ТСЦ №6844), а 26.06.2015 відбулася вторинна реєстрація цього транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації у Центрі ДАІ 7401 (ТСЦ№7441, м. Чернігів) (том 1 а.с.237)

Відповідно до пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 у редакції, що діяла станом на 26.06.2015, надалі - Порядок Реєстрації, під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби, крім випадків вибракування їх у цілому, підлягають огляду (крім випадків перереєстрації транспортних засобів у зв'язку із зміною місця проживання власника та у разі відновлення втрачених або зіпсованих документів) з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, визначення їх справжності та проведення перевірки за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, встановлення відповідності конструкції і технічного стану транспортних засобів обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України. Огляд проводиться уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції за місцем реєстрації транспортних засобів, а дослідження транспортного засобу - на письмову вимогу власника або уповноваженої ним особи фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, іншими експертами, які атестовані з відповідного виду експертної діяльності та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів. Відповідальним за справжність ідентифікаційних номерів транспортного засобу записам, що зазначені у реєстраційних документах, є його власник. Кошти за проведення фахівцями експертної служби МВС та судовими експертами державних спеціалізованих установ досліджень транспортних засобів зараховуються в установленому порядку до державного бюджету. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, уповноважений працівник підрозділу Державтоінспекції робить відповідну відмітку або складає акт технічного огляду. У разі проведення дослідження до зазначених документів додається відповідний висновок фахівця.

Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться.

У разі пошкодження ідентифікаційного номера перша державна реєстрація транспортних засобів проводиться тільки після експертного підтвердження справжності ідентифікаційного номера.

Не допускається державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, номери двигунів яких мають ознаки навмисного знищення або підробки (крім випадків повернення транспортного засобу законному власнику із знищеним або підробленим ідентифікаційним номером двигуна після незаконного заволодіння таким засобом). На самостійно сконструйовані транспортні засоби та на зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції транспортні засоби із знищеними ідентифікаційними номерами їх складових частин (кузова, шасі, рами) або на транспортні засоби, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, наносяться спеціальні індивідуальні номери чи здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів.

Таким чином, під час зняття автомобіля з обліку для реалізації у ВРЕР 6805 м. Старокостянтинів, що мало місце 11.06.2015 та під час реєстрації спірного автомобіля за позивачем у Центрі ДАІ 7401 (ТСЦ №7441 м. Чернігів), що мало місце 26.06.2015, уповноваженими працівниками підрозділу Державтоінспекції, які проводили огляд автомобіля, не було встановлено невідповідності ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, а тому було проведено відповідну реєстрацію.

Крім того, Порядком Реєстрації передбачений обовязковий огляд автомобіля уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції за місцем реєстрації транспортних засобів, а дослідження транспортного засобу проводиться на письмову вимогу власника або уповноваженої ним особи фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, іншими експертами, які атестовані з відповідного виду експертної діяльності та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що під час реєстрації транспортного засобу він написав письмову заяву про відмову від проведення його експертного дослідження, так як довіряв особі на імя ОСОБА_4, на подвірї у якого в Новому ОСОБА_7 під Черніговом вибрав автомобіль, оскільки у цього чоловіка знайомий позивача раніше купував автомобіль і проблем з ним не виникло, а тому робити дослідження позивач вважав зайвим.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що автомобіль ним експлуатувався біля двох років і за цей час вийшов з ладу двигун, а тому він замінив його на інший, придбаний на авторозбірці. Проте, на початку 2017 року позивач прийняв рішення продати автомобіль і покупцем виявився той самий ОСОБА_7, якому позивач видав нотаріальну довіреність на зняття з обліку та продаж автомобіля, але через деякий час він повернув автомобіль і попросив, щоб позивач його сам зняв з обліку.

Таким чином, з позовної заяви вбачається, що спірний автомобіль деякий час перебував у особи, яку позивач зазначає як ОСОБА_7, якому він видавав довіреність на зняття з обліку та продаж автомобіля, і цей чоловік в подальшому повернув автомобіль позивачу, щоб останній сам зняв його з обліку.

Також позивач вказує, що при проходженні експертизи зясувалося, що номер кузова, який значився в технічному паспорті був набитий поверх іншого номера і за фактом шахрайства при купівлі-продажу автомобіля 29.05.2017 внесено відомості до ЄРДР за №0000110 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та на даний час триває досудове розслідування.

На підтвердження цього позивач надав суду копію висновку експерта Чернігівського науково дослідного експертно криміналістичного центру №41 від 20.04.2017, згідно якого встановлено, що на досліджуваному автомобілі білого кольору, марки RENAULT, модель TRAFIC, д.н.з СВ 7055 АІ, номер кузова піддавався зміні шляхом механічного знищення первинного номера VF1FLBHB67Y227651, з подальшим нанесенням на номерний майданчик кузова не заводським способом номерного позначення VF1FLBHA68Y296377 (том 1 а.с.230-236)

Проте, висновок експерта не містить даних про час, коли саме відбулося знищення первинного номера автомобіля та нанесення на номерний майданчик кузова іншого номерного позначення.

З інформації Чернігівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України від 31.05.2017, наданої на зпит слідчого, вбачається, що автомобіль з номером кузова VF1FLBHB67Y227651 був ввезений в Україну 07.02.2015 для особистого користування терміном до одного року громадянином на імя Kusiak Ryszard (том 1 а.с.239-240)

Ця обставина дає підстави стверджувати, що власник автомобіля RENAULT TRAFIC ОСОБА_4 передав у володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 згідно довіреності від 05.02.2014 автомобіль зі справжнім номером кузова VF1FLBHA68Y296377, адже автомобіль з номером кузова VF1FLBHB67Y227651 на час передачі речового права третій особі не був ввезений на територію України.

Вказаною обставиною спростовуються доводи позивача, що відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та комісіонеру ТОВ «ЛОТ» на час продажу автомобіля було достовірно відомо про наявність недоліку у вигляді «перебитих номерів».

Належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту позивачем не надано.

Крім того, при огляді автомобіля уповноваженими працівниками підрозділу Державтоінспекції під час зняття його з реєстрації у м. Старокостянтинів та під час реєстрації цього автомобіля за позивачем у Центрі ДАІ м. Чернігова, не було встановлено невідповідності ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, а тому були проведені відповідні реєстраційні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі продажу автомобіля RENAULT TRAFIC, 2008 року випуску, д.н.з СВ 7055 АІ від 26.06.2015 з підстави, передбаченої ч.1 ст. 229 ЦК України, посилаючись на те, що йому за договором передано не той товар, який зазначений у договорі купівлі продажу, а тільки схожий за завнішнім виглядом, оскільки винятковою особливістю даного виду товарів є номер кузова, який підлягає реєстрації в органах державної виконавчої влади.

При цьому, позивач вважає винними у заподіянні йому шкоди відповідачів-Безуглого С.В., ОСОБА_5 та ТОВ «ЛОТ», яким достовірно, на його думку, було відомо про наявність недоліку у вигляді «перебитих номерів», або ж вони допустили злочинну недбалість, так як склали акт технічного огляду автомобіля, в якому номери агрегатів та кузова автомобіля зазначені як справжні. З вказаних підстав позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 189 700 грн. майнової шкоди.

Актом №3166, на який позивач посилається як на доказ злочинної недбалості відповідачів, лише перевірено технічний стан, комплектність автомобіля і номерного агрегату та визначено ціну транспортного засобу (том 1 а.с.7)

До компетенції ТОВ «ЛОТ» не відноситься проведення експертного дослідження ідентифікаційних номерів автомобіля, а вказане дослідження могло бути проведено на письмову вимогу власника або уповноваженої ним особи фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, іншими експертами, які атестовані з відповідного виду експертної діяльності та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертівзаяви власника.

Проте, позивач у судовому засіданні стверджував, що він відмовився від проведення такого дослідження, написавши про це відповідну заяву при проходженні процедури реєстрації придбаного автомобіля.

Крім того, як судом вже констатовано вище, при огляді автомобіля уповноваженими працівниками підрозділу Державтоінспекції під час зняття його з реєстрації у м. Старокостянтинів та під час реєстрації цього автомобіля за позивачем у Центрі ДАІ м. Чернігова 26.06.2015, не було встановлено невідповідності ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах і були проведені відповідні реєстраційні дії, а тому твердження позивача, що відповідачі під час складення акту №3166 допустили недбалість, є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 06.11.2009 (п.19) розяснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин між сторонами було укладено, умови договору виконано, автомобіль за позивачем зареєстровано і він користувався ним тривалий час, здійснював ремонт (замінив двигун), крім того, вказаний автомобіль за твердженням позивача ним був переданий по довіреності ОСОБА_7 для зняття з обліку і продажу, який через деякий час йому повернув назад цей автомобіль, а тому позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (позивач), існували саме на момент вчинення правочину і ці обставини повязані з поведінкою іншої сторони правочину, а тому з підстави, передбаченої ст. 229 ЦК України оспорюваний договір, на думку суду, не може бути визнаний недійсним.

Також позивач як на підставу позову посилається на частини 1,2 ст. 678 ЦК України, якими передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно статтей 673, 675, 682 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умовам договору купівлі-продажу щодо комплектності та якості. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, виключно у випадку, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно ч. 1 ст. 688 ЦК України, покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно частин 2 та 5 статті 680 ЦК України, якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути предявлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту.

Позивач мав у користуванні автомобіль з 26 червня 2015 року, а до суду з позовом, який обґрунтований в тому числі і придбанням товару неналежної якості, він звернувся 13 грудня 2017 року, тобто після спливу двох років від дня передання йому автомобіля, що встановлений ч.2 ст. 680 ЦК України.

Крім того, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту, позивачем суду не надано.

Вказані обставини виключають можливість задоволення позову на підставі ст. 678 ЦК України, згідно якої покупець має право відмовитися від договору та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Крім того, позивач у своєму позові просить стягнути з відповідачів ТОВ «Лот», ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно 189700 грн. майнової шкоди.

Проте, виходячи з положень ст. 1190 ЦК України, солідарна відповідальність можлива при заподіянні шкоди спільними діями осіб, що в даному випадку позивачем не доведено.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б доводили, що при укладенні оспорюваного ним договору не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, які відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України могли бути підставою для визнання правочину недійсним, а тому з цієї підстави договір також не може бути визнаний недійсним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т. Миру, буд. 49-а, оф. 803, ідентифікаційний код юридичної особи - 22820040), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5), ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., АДРЕСА_1, паспорт серії МН № 844363) про визнання правочину недійсним, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25.05.2018.

Суддя