Справа № 404/4921/18
Номер провадження 2/404/2887/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Вітохіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом, яким просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №10 у будинку 9, корпус 2 по вул. Волкова в м. Кропивницькому.

Вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири №10 , що у будинку 9, корпус 2, по вул. Волкова в м. Кропивницькому. Однак, на сьогодні в даній квартирі зареєстрована, але не проживає її онука ОСОБА_2. Виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим обєктивно порушуються її права.

В судове засідання позивач, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником квартири №10 у будинку 9, корпус 2 по вул. Волкова в м. Кропивницькому, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 28.12.1998 року №26915, Свідоцтвом про право на спадщину від 22.11.2012 №1-2989 ( а.с. 5,7,8).

В квартирі №10 у будинку 9, корпус 2 по вул. Волкова в м. Кропивницькому, зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка доводиться позивачці онукою (а.с.6, 15,21). З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду із позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом з підстав передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка без поважної причини не проживає у цьому житлі понад один рік. Звертаючись із таким позовом позивач визнавала, що відповідачка вселилась до житла, яке є її власністю, як член сім'ї. Законність вселення та проживання відповідачки у даному житлі позивачка не оспорює.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За своєю правовою природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Об'єктом даного сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення визначеною власником житлової площею. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом. На позивача, як особу яка ставить питання щодо виселення членів своєї сім'ї, покладається обов'язок довести, що вони не проживають у житлі, яке є його власністю понад один рік. Доказами які б підтверджували не проживання відповідача за місцем його реєстрації можуть бути покази свідків, та акти про відсутність відповідача у місці реєстрації.

Позивачка надала до суду, як доказ відсутності відповідача за місцем реєстрації акти від 17.07.2018 року ( а.с. 9, 10). З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати причини не проживання відповідачки за зазначеною адресою неповажними, а відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за даною адресою з підстав, що вона більше року там не проживає, однак, будучи зареєстрованою за вказаною адресою створює перешкоди власнику (позивачці) в користуванні даним житлом на власний розсуд, відтак позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття особи з реєстрації -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №10, у будинку 9, корпус 2 ,по вул. Волкова в м. Кропивницькому. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда