Ухвала

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 206/7175/16-ц

провадження № 61-47148ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1, треті особи: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», назва якого змінена у відповідності до статуту підприємства від 19 квітня 2018 року на Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі - АТ «Дніпровські електромережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач є постачальником електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_1 Під час проведення перевірки стану електричних приладів і обліку електроустановок за вказаною адресою представниками позивача було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, а саме самовільне підключення без приладу обліку, в результаті чого електрична енергія споживається та приладом обліку не враховується, про що складений Акт про порушення від 22 березня 2016 року № 115979. На підставі акту від 22 березня 2016 року, 25 березня 2016 року складено протокол № 517/115979 та здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, яким визначено суму збитків завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником квартири, в якій виявлені вказані порушення, АТ «Дніпровські електромережі» просило стягнути з неї на свою користь 18 385,81 грн в рахунок відшкодування збитків.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року позовні вимоги АТ «Дніпровські електромережі» залишені без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2017 року скасовано. Позов АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» в рахунок відшкодування збитків 18 385,81 грн та судові витрати по справі в розмірі 2 978,00 грн.

14 листопада 2018 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга містить посилання заявників на те, що у цій малозначній справі наявні підстави, передбачені підпунктами «а», «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 18 385,81 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Разом з тим, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Посилання заявників у касаційній скарзі на те, що спір у цій справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так як в даному випадку судом апеляційної інстанції грубо порушено норми матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки у касаційній скарзі не зазначено, яка правова проблема існує у цій справі, а також не наведено прикладів протилежної судової практики.

Посилання заявників у касаційній скарзі на те, що ця справа має виняткове значення для відповідача, тому що сума позову для неї є значною, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки із матеріалів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається доказів, які б свідчили про майновий стан відповідача, що позбавляє суд можливості оцінити ступінь співмірності розміру її доходів та визначеної судом компенсації завданих позивачу збитків.

Посилання заявників у касаційній скарзі на те, що у разі виникнення спору щодо відновлення електропостачання до житла, відповідач не зможе спростувати факт наявності заборгованості (нарахованих збитків), яка була встановлена оскаржуваним рішенням апеляційного суду, Верховний Суд вважає надуманими, оскільки вони не свідчать про існування реального спору за участю відповідача у іншій справі, розгляд якого залежить від висновків суду у справі, що переглядається.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявниками подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1, треті особи: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак