Справа № 462/4139/18 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/530/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Державної казначейської служби України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави - Україна в особі Державної казначейської служби України, Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Головне управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

09.07.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 40 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області - Юхимик А.П. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 003051 від 12.09.2014 pоку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 304 КК України, де вона є потерпілою. 30.08.2016 року слідчий Юхимик А.П. виніс необґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження №003051 від 12.09.2014 року у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.304 КК України. Копії постанови про закриття кримінального провадження їй не було надіслано, чим порушено її право на оскарження незаконної постанови про закриття кримінального провадження. 05.04.2018 року ухвалою Залізничного районного суду м Львова у справі № 462/1278/15-к скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову слідчого Залізничного СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Юхимик А.П. від 30.08.2016 року про закриття кримінального провадження скасовано.

Вважає, що незаконними, протиправними діями слідчого СВ Залізничного ВП Г НП у Львівській області Юхимик А.П. їй було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну через повну бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження з підстав відсутності ознак кримінального правопорушення, що негативно вплинуло на звичний ритм її життя. Розмір моральної оцінює у розмірі 40 000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1600 грн. В решті вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що при вирішенні даного спору судом першої інстанції не враховано, що незаконними, протиправними діями слідчого Юхимика А.П., спрямованими на закриття кримінального провадження за відсутністю ознак кримінального правопорушення, їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушенні режиму сну, що негативно вплинуло на звичний ритм її життя. Зазначає, що розмір моральної шкоди становить 40000 грн., з розрахунку по 10000 грн. за кожен рік бездіяльності. Вважає, що бездіяльність, протиправність дій слідчого Юхимика А.П. у кримінальному провадженні №003051 від 12.09.2014 року доведена та встановлена ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 05.04.2018 року у справі №462/1278/15-к, а тому не потребує додаткового доказування. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розміру завданої їй моральної шкоди, що свідчить про неповне з»ясування районним судом усіх обставин справи.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішення суду оскаржила Державна казначейська служба України.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обгрунтовувала бездіяльністю посадових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, яких ухвалою Залізничного районного суду м. Львова зобов»язано вчинити певні дії. Однак, вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначає, що оскільки бездіяльність посадових осіб органу державної влади не визнана незаконною, таких позовних вимог позивач у пред»явленому позові не заявляла, підстави для задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.10-1 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом . Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

У відповідності до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду ( підпункт 5 пункту 4 цього Положення ).

Судом встановлено, що слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Юхимик А.П. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №003051 від 12.09.2014 pоку, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 304 КК України, де ОСОБА_2 є потерпілою.

30.08.2016 року слідчим Юхимик А.П. винесено постанову про закриття кримінального провадження №003051 від 30.08.2016 року, про яку ОСОБА_2 не була повідомлена.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 05.04.2018 року у справі №462/1278/15-к скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову слідчого Залізничного СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Юхимик А.П. від 30.08.2016 роек про закриття кримінального провадження скасовано.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Задовольняючи частково позовні ОСОБА_2 про стягнення в її користь 1600 грн. моральної шкоди з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, районний суд виходив з обсягу душевних страждань позивача та з того, що позивачу моральна шкода завдана, однак така не довела належними доказами, що їй завдано моральну шкоду в більшому розмірі.

З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та Державної казначейської служби України правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарг та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.