Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2018 року Гайворонський районний суду Кіровоградської області

у складі:головуючого - судді Сліпенко Р.Ю., при секретарі -Зеленко О.І., за участі представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Гайворонська районна державна адміністрація, Гайворонська міська рада про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В: До Гайворонського районного суду з позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Гайворонська районна державна адміністрація, Гайворонська міська рада про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди.

Позивач в позові зазначив, що він має статус учасника бойових дій та, згідно ст. 12 Закону України «Про статуси ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», має право на безкоштовний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, зокрема, автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрі районних, внутрі та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Позовну заяву мотивує тим, що 05.12.2017 на Гайворонській автобусній станції Позивач придбав білет з метою здійснення 06.12.2017 поїздки з м. Гайворон до м. Кропивницького.

06.12.2017 Позивач прибув на автобусну станцію м. Гайворон та зайняв вільне місце у маршрутному таксі, яке на його думку повинно було здійснювати перевезення, відповідно до умов виданого йому білету, після перевірки білетів водій попросив сплатити повну вартість проїзду , з твердження позивача він звернувся до працівників автостанції для вирішення спірної ситуації. Які зі слів позивача відмовили.

Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку з діяльністю відповідача він в необхідний час не зміг дістатися до до м. Кропивницького, що як він вважає призвело до порушення його прав, як наслідок, Позивач змушений звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з"явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку в позовній заяві зазначив що просить справу розглянути в його відсутності позов підтримує та просить його задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Гайворонської районної державної адміністрації, в судове засідання не з"явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку пояснень та заперечень суду не надав. Представник третьої особи, Гайворонської міської ради в судове засідання не з"явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку пояснень та заперечень суду не надав. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовна заява не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Так, відповідно до п. 7 ст. 12 Закону учасникам бойових дій надається така пільга як безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрі районних, та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажира, до автомобільного перевізника застосовується штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто позивач мав першочергове право звернутися з заявою до поліції про притягнення перевізника до відповідальності але ніяких доказів про звернення до поліції не надав. Розглянувши матеріали позову суд прийшов до висновків, що Позивачем не доведено факт відмови йому в наданні послуз в перевезенні, а саме не зазначено свідків порушення, з наданої ксерокопії квитка неможливо встановити кому він видавався, маршрут перевезення з якого до якого автовокзалу та зовсім незазначено хто здійснює перевезення, а тому суд не може вважати додану копію білета доказом. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того під час розгляду даної справи судом було встановлено, що станом на грудень 2017 року ні органами виконавчої влади, ні органами місцевого самоврядування не було укладено жодного державного контракту чи договору з ПП "Кузьменко" на перевезення пільгових категорій громадян на міжобласних автобусних маршрутах загального користування, що підтверджується листами Гайворонської РДА від 17.03.2016 року, 31.10.2017 року листом Гайворонської міської ради від 01.04.2018 року та листом Гайворонського УПСЗН від 01.02.2018 року. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв"язку з його недоведеністю. Керуючись; ст. 37 ЗУ «Про автомобільний транспорт» ст. ст. 12, 81,178, 263-265 ЦПК України ,- УХВАЛИВ: У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Гайворонська районна державна адміністрація, Гайворонська міська рада про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Р. Ю. Сліпенко

Дата документу 16.05.2018