Справа № 184/490/18
Номер провадження 2/184/262/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайлової Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про розірвання шлюбу», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги, висловлені в своєму позові, підтримала та просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 27.04.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайнного управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису №155 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп..

Посилається на те, що з 27 квітня 2011 року позивач перебуває в офіційному шлюбі з ОСОБА_3, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайнного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 155. Від спільного з відповідачем шлюбу у сторін є малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та перестали розуміти один одного. Між сторонами на протязі тривалого часу втрачено почуття любові.

На початку травня 2013 року позивач з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, так як він покинув її. 3 цього часу спільне господарство з відповідачем позивач не веде. Примирення між позивачем та відповідачем, а також подальше спільне життя з ним вважає неможливим, а тому не бажає знаходитись в зареєстрованому шлюбі і бажає, щоб він був розірваний. Аналогічної думки і відповідач. Суперечки з поділу спільного майна подружжя немає.

Угода про місце мешкання їхнього малолітнього сина між сторонами досягнута - він залишається проживати разом з позивачкою.

Відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання їхнього сина, але з середини грудня 2017 року без поважних причин припинив сплачувати аліменти. Дитина повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивача.

Після розірвання шлюбу позивач не бажає змінювати своє прізвище, так як це призведе до заміни великої кількості особистих документів.

Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Саме зареєстрований шлюб з відповідачем, з яким позивач фактично на протязі тривалого часу не знаходиться в шлюбних відносинах, суперечить її інтересам, так як вона фактично позбавлена права на особисте життя.

З врахування того, що позивач з відповідачем тривалий час не веде спільне господарство, не підтримує шлюбних відносин і не бажає знаходитись в шлюбі, проживають окремо один від одного, свідомо вирішили розлучитись, а тому строк для примирення сторонам не потрібний.

Відповідач, який залишив позивача з малолітньою дитиною, фактично винний в припиненні шлюбних відносин, не сплачує аліментів на утримання сина, а також не надає будь якої матеріальної допомоги на його утримання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог позивача в частині розірвання шлюбу не заперечував, лише частково не згоден з доводами позивача, викладені в позовній заяві, заперечував проти стягнення з відповідача судового збору, постільки вважає, що позивач повинна сама нести судові витрати по справі.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 27 квітня 2011 року сторони перебувають в офіційному шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайнного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №155.

Від спільного з відповідачем шлюбу у сторін є малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявились абсолютно протилежними людьми та перестали розуміти один одного. Між сторонами на протязі тривалого часу втрачено почуття любові.

На початку травня 2013 року позивач з відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини, так як він покинув її. 3 цього часу спільне господарство з відповідачем позивач не веде.

Примирення між позивачем та відповідачем, а також подальше спільне життя з ним позивач вважає неможливим, а тому не бажає знаходитись в зареєстрованому шлюбі і бажає, щоб він був розірваний. Аналогічної думки і відповідач. Суперечки з поділу спільного майна подружжя сторонами будуть вирішені в іншому судовому порядку.

Угода про місце мешкання їхнього малолітнього сина між сторонами досягнута - він залишається проживати разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу позивач не бажає змінювати своє прізвище, так як це призведе до заміни великої кількості особистих документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про розірвання шлюбу» - задовольнити та розірвати між сторонами шлюб, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду з дійсним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про розірвання шлюбу» - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 квітня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису №155 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Прізвище позивачу ОСОБА_1 залишити «Грищенко».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 23 серпня 2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5