УХВАЛА

21 серпня 2018 року Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинка В.О.

за участю секретаря судового засідання Фурсової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове заяву відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 01.11.2017 року у справі № 426/12635/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сватівського районного суду від 01.11.2017 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження заочного рішення та скасувати заочне рішення від 01.11.2017. та скасувати заочне рішення. Свою заяву обґрунтували тим, що відповідач в судове засідання не змогла прибути, оскільки проживає на тимчасово непідконтрольній території, повісток про виклик в судове засідання не отримувала, переглядати оголошення у газеті «Урядовий курєр» не мала можливості. В звязку з неможливістю прибуття в судове засідання, вона не змогла скористатися правами надавати заперечення проти позову, пояснення та докази, які мають значення для повного та всебічного розгляду справи.

В судове засідання для розгляду заяви про перегляд заочного рішення позивач та її представник не зявилися, але представник ОСОБА_2 звернувся з заявою про проведення судового засідання без його участі, на заяві наполягають.

Представник позивача АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 також в судове засідання для розгляду заяви про перегляд заочного рішення позивач не зявилася, просить судове засідання провести без її участі, просить відмовити відповідачу та її представнику в поновленні строку оскарження заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини: заочним рішенням Сватівського районного суду від 01.11.2017 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року та стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36 м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, р/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 у сумі 164785, 32 гривень; стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який є солідарним боржником з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36 м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, р/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 у сумі 164785, 32 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), який є солідарним боржником з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36 м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, р/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 у сумі 164785, 32 гривень; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, буд. 36 м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, р/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) суму судового збору у розмірі 2 471, 78 грн., а також витрати, повязані з розміщенням оголошення у пресі у розмірі 630,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 дане рішення суду не було отримане. Із з самим текстом рішення був ознайомлений її представник ОСОБА_2 лише 24 квітня 2018 року, з яким вона уклала угоду про надання правової допомоги 4.04.2018 року.

Таким чином відповідачем був порушений строк, передбачений ст. 228 ЦПК України ( в редакції, яка діяла на момент розгляду справи).

15.02.2017 року набула чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене суд вважає, що публікація оголошення у газеті «Урядовий курєр» про прийняте рішення та факт не вручення самого рішення відповідачеві ОСОБА_1 порушує право відповідача бути присутнім при удовому розгляді справи та своєчасного подання заяви про перегляд заочного рішення.

До такого висновку суд приходить, враховуючи наступне:

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., зі змінами, внесеними Протоколом № 11, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475,97-ВР (далі ЄКПЛ), в силу частини першої статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 32 ЄКПЛ, питання тлумачення й застосування цієї Конвенції та протоколів до неї підпадають під юрисдикцію Європейського суду з прав людини. Обовязковість цієї юрисдикції визнана Україною під час ратифікації Конвенції, що закріплено в Законі України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Крім того, Законом України від 22 лютого 2000 року № 1484-III «Про ратифікацію Протоколу № 6 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який стосується скасування смертної кари» було ратифіковано відповідний Протокол № 6 до Конвенції, який набрав чинності для України 01 травня 2000 року; Законом України від 09 лютого 2006 року № 3435-IV «Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» було ратифіковано згадані Протоколи. При цьому Протокол № 14 змінює контрольну систему Конвенції і вносить до неї відповідні зміни і зазначені Протоколи набрали чинності для України 01 липня 2006 року та 01 червня 2010 року відповідно.

Суд також враховує, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини виділяє три види прав людини та основних свобод, гарантованих ЄКПЛ: абсолютні права та свободи, які не можна порушувати в жодному разі незалежно від умов, що існують у суспільстві (наприклад, право на життя; заборона катувань, нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження); права та свободи, до яких можна застосувати лише дуже вузькі (специфічні) обмеження (наприклад, право на особисту свободу та недоторканість; право на справедливий суд); права та свободи, користування якими може бути повязано з низкою дещо ширше сформульованих конфліктуючих інтересів держави та особи, наприклад ст.ст. 9-11, ст.1 Першого протоколу, в яких частиною другою відповідної стані передбачений відповідні умови або підстави для обмеження цих прав.

Будь-яке обмеження прав і свобод повинно обовязково пропорційно співвідноситися з легітимною метою такого обмеження, навіть, у тому випадку, коли таке обмеження прямо передбачене законом. Оскільки встановлення конкретних стандартів правозастосування конвенційних норм, в кінцевому рахунку, є прерогативою ЄСПЛ (з огляду на положення ст. 32 Конвенції, яка визначає межі його юрисдикції), то принцип пропорційності належить до найголовніших чинників, на які слід звертати увагу при тлумаченні ЄКПЛ.

Як зазначено у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 19 грудня 2014 року «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» під час розгляду конкретної судової справи вирішення (подолання) колізії між нормою міжнародного договору України і нормою іншого законодавчого акта України належить до компетенції суду. При цьому норми ЄКПЛ мають значення джерела як матеріального, так і процесуального права. Так, за наявності аналогічних норм національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, при вирішенні справ по суті застосовують не норми міжнародного договору України, а національне законодавство (наприклад, при розгляді справ про захист авторського права і (або) суміжних прав; при розгляді спорів про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації). При цьому для правильного розуміння змісту норм ЄКПЛ судам необхідно звертатися до відповідної практики їх застосування Європейським судом з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ). Практика ЄСПЛ, як і норми ЄКПЛ є джерелом права, обовязкові до застосування, про що прямо зазначено у ст. 17 Законі України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У пункті 9 вказаної постанови пленуму ВССУ від 19 грудня 2014 року вказано, що при здійсненні правосуддя суди мають враховувати, що відповідно до статті 9 Конституції України, статей 309, 341 ЦПК неправильне застосування судом норм права, у тому числі міжнародного права, які у встановленому законом порядку визнані частиною національного законодавства, може бути підставою для скасування чи зміни судового рішення. Неправильним застосуванням норми міжнародного права вважається, коли судом не було застосовано норми міжнародного права, яка підлягала застосуванню, або, навпаки, суд застосував норму міжнародного права, яка не підлягала застосуванню, або коли судом було надано неправильне тлумачення норми міжнародного права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Зміст зазначеної статті Основного Закону відповідає міжнародно-правовим стандартам щодо гарантованого захисту основних прав і свобод людини. Право на справедливий судовий розгляд закріплюється Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя Стаття 6 Конвенції передбачає право на справедливий судовий розгляд як цивільних, так і кримінальних справ У тих випадках, коли ст. 6 Конвенції підлягає застосуванню в цивільно-правовій чи кримінально-правовій сферах, вона забезпечує право на «розгляд… незалежним і безстороннім судом». Це так зване «право на суд» (див. рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р.). Його розглядають як таке, що складається з 3 основних елементів: повинен бути «суд», який встановлений законом і відповідає вимогам незалежності та безсторонності; суд повинен мати широку юрисдикцію, достатню для вирішення всіх аспектів спору або обвинувачення; відповідна особа повинна мати доступ до суду.

Викладені обставини та відповідні норми національного та міжнародного права є підставою для визначення поважною причину пропуску пропущеного строку та поновлення строку (ст. 127 ЦПК України), а також скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, відповідно до п.3 ч.2 ст. 274 КПК України, суд враховує значну ціну позову; значення справи для відповідача; категорію та складність справи; значний обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи можливість призначення експертизи, викликати свідків тощо; також значну кількість сторін та інших учасників справи.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження.

З метою виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, суд вважає необхідним розпочати підготовче провадження та призначити підготовче засідання у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19, 127, 187, 260, 261, 287-288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити пропущений процесуальний строк відповідачу ОСОБА_1 для подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 426/12635/17.

Скасувати заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 01.11.2017 року у справі № 426/12635/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року та призначити справу за правилами загального позовного провадження.

З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі.

Призначити підготовче судове засідання на 22.10.2018 о 14 год. 30 хвилин у приміщенні Сватівського районного суду Луганської області за адресою: м. Сватове пл. 50-річчя Перемоги 34 під головуванням судді Половинки В.О.

Копію ухвали надіслати учасникам судового розгляду.

Визначити відповідачам пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобовязаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право предявити зустрічний позов.

Встановити позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої пятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк.

Встановити відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої пятої ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://sv.lg.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_6