Справа № 128/692/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка № 633 площею 2,3222 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області; земельна ділянка № 632 площею 2,5881 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області; вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ № 10001/0163 смт. Вороновиця філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках №10579, №91551/1057900; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

При житті, ОСОБА_2, 10.10.2006 року склала заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідала своїй дочці - позивачу ОСОБА_1.

Спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом немає. Батько позивача - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на земельні ділянки та вклади позивач оформила у нотаріуса.

Однак, оформити у нотаріуса спадкові права після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 позивач не має змоги зважаючи на наступне.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 02.06.1989 року виконкомом Степанівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року, належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3; оригінал свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння втрачено.

Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися батьки позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які станом на 15 квітня 1991 року набули право власності на майно колгоспного двору - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1

Згідно з діючим на той час Законом України «Про власність» від 15.04.1991 року, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів.

Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/2.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1; спадщину після його смерті прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) мати позивача, а дружина померлого - ОСОБА_2, оскільки вступила в оперативне управління спадковим будинком, приймала участь в похоронах чоловіка, поточних ремонтах будинку, обробляла земельну ділянку, була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем в одному будинку.

Однак, свої спадкові права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті свого чоловіка померла у нотаріуса не оформила.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ( 54 частина житлового будинку належала матері, як члену колгоспного двору і 54 частина житлового будинку належала їй в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори від 18.01.2018 року № 47/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під АДРЕСА_1 з тих підстав, що у неї відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, і відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3.

Вирішити питання оформлення спадкових прав в позасудовому порядку неможливо, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами втрачено, житловий будинок належить колгоспному двору, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 01 грудня 2011 року матері - ОСОБА_2, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 що складається з: житлового «А», веранди «а», ґанку з козирком, сараю «Б», сараю «В», погребу з шиєю «п/В», убиральні «Г», сараю «Д», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, 1/2 криниці № 4.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_4 не з'явилися, надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримують, змін та доповнень не мають, просять суд їх задоволити та розглянути справу у їх відсутність зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідач, представник Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відзив на позовну заяву позивача відповідачем у встановлений судом строк не подавався, а тому відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, оглянувши копії спадкових справ після смерті ОСОБА_2 та після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 01.12.2011 року (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка № 633 площею 2,3222 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належна померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_5, виданого 05 травня 2003 року Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на підставі розпорядження Вінницької РДА від 12.04.2002 року № 216 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12 (а.с. 47); земельна ділянка № 632 площею 2,5881 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, належна померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №050409, виданого 05 травня 2003 року Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на підставі розпорядження Вінницької РДА від 12.04.2002 року № 216 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13 (а.с. 48); вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ № 10001/0163 смт. Вороновиця філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках №10579, №91551/1057900, які належали померлій згідно даних листа ТВБВ №10001/0163 смт. Вороновиця філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 08.04.2013 року за № 436 (а.с.49); житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

За життя, 10.10.2006 року, ОСОБА_2 склала заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповідала своїй дочці - ОСОБА_1 (а.с. 16).

Спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом немає: батько позивача - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 15.02.2018 року (а.с. 11).

Спадщину після смерті матері ОСОБА_2 позивач прийняла відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельні ділянки та вклади позивач оформила у нотаріуса, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 50 - 52).

Однак, оформити спадкові права після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 позивач не має можливості.

Так, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 02 червня 1989 року виконкомом Степанівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1988 року, належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 (а.с. 19).

Оригінал свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння втрачено (а.с.20).

Відповідно до записів в погосподарських книгах, станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних (а.с. 32 - 45).

Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися мої батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, набули ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/2.

Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 підтверджується записами в погосподарських книгах.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) мати позивача, а дружина померлого - ОСОБА_2, оскільки вступила в оперативне управління спадковим будинком, приймала участь в похоронах чоловіка, поточних ремонтах будинку, обробляла земельну ділянку, була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем в одному будинку, що підтверджується відповідними довідками Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 17 - 18).

Однак, свої спадкові права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті свого чоловіка мати позивача у нотаріуса не оформила.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ( 54 частина житлового будинку належала їй як члену колгоспного двору і 54 частина житлового будинку належала їй в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори від 18.01.2018 року № 47/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 з тих підстав, що у неї відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок, і відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 (а.с. 53).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 328, 1218, 1223, 1268 - 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 82, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 01 грудня 2011 року матері - ОСОБА_2, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 що складається з: житлового «А», веранди «а», ґанку з козирком, сараю «Б», сараю «В», погребу з шиєю «п/В», убиральні «Г», сараю «Д», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, 1/2 криниці № 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Вінницької області шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.І. Бондаренко