АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/826/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Корніюк А.П.,

секретаря: Дубової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року (суддя - Козак О.В.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом у якому просив зобов'язати ОСОБА_4 повернути йому побутово-будівельний вагон 3х9, який знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 в урочищі Калюс поблизу с. Рудківці Новоушицького району Хмельницької області.

В обґрунтування позову вказував, що 15 листопада 2007 року придбав у ЗАТ «Електромонтаж-466» вагон 3х9 побутово-будівельний. Сторонами було досягнуто згоди про тимчасове безоплатне зберігання зазначеного майна на земельній ділянці відповідача, після чого вагон було розміщено на земельній ділянці ОСОБА_4 в урочищі Калюс поблизу с. Рудківці Новоушицького району Хмельницької області. В подальшому, коли позивач вирішив забрати побутово-будівельний вагон, відповідач відмовився його повернути, оскільки вважає, що ОСОБА_6 повинен сплатити йому кошти. Вказує, що жодних домовленостей про оплату за знаходження майна між сторонами не було.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 належний йому вагон 3х9 побутово-будівельний. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував до даних правовідносин ч.2 ст.5 ЦПК України, оскільки зазначена норма може бути застосована при відсутності способу захисту визначеного законом. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що позивачем самостійно було розміщено побутово-будівельний вагон на земельній ділянці, проте земельна ділянка у користуванні або власності апелянта не перебуває. На його думку наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Не погоджується з __________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Козак О.В. Категорія: 8

Доповідач: Янчук Т.О.

висновком суду що між сторонами був укладений договір зберігання.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку установленому законом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, також заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, що ОСОБА_6 15 листопада 2007 року придбав у ЗАТ «Електромонтаж-466» вагон 3х9 побутово-будівельний, вартістю 8100 грн., що підтверджується квитанцією ЗАТ «Електромонтаж-466» №206 від 15 листопада 2007 року.

Згідно листа Новоушицького відділення поліції Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області №5321/121/112/01 від 16 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено, що оскільки ОСОБА_4 даний вагон не віддає, мотивуючи це тим, що він йому заборгував кошти за його зберігання, а свідки, які б спростовували це або підтверджували, відсутні, в зв'язку з чим в даному випадку відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, а тому за результатами розгляду даної заяви ДОП Новоушицького ВП Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області ст.лейтенантом поліції Висоцьким М.С. складено висновок. Для вирішення спірних питань ОСОБА_5 рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

З висновку ДОП Новоушицького ВП Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області ст.лейтенанта поліції Висоцького М.С. від 16 листопада 2017 року також вбачається, що під час розгляду заяви ОСОБА_5 було опитано ОСОБА_4, який пояснив, що дійсно на березі р. Дністер в урочищі Калюс, поблизу с. Рудківці Новоушицького району він має орендовану земельну ділянку. В 2016 році до нього звернувся ОСОБА_6 з проханням розмістити на його земельній ділянці два металевих вагончика, на що він погодився. В усній формі вони з ОСОБА_5 домовились, що останній сплатить йому за зберігання двох металевих вагончиків 10000 грн. за один рік. Вже в 2017 році ОСОБА_6 хотів забрати дані вагони, але в нього не було грошей щоб заплатити за зберігання, тому він дозволив забрати йому один вагон. Повертати інший вагончик без сплати коштів відмовився. В матеріалах перевірки № 1211 за заявою ОСОБА_5, також містяться аналогічні письмові пояснення ОСОБА_4 від 01 листопада 2017 року.

Із матеріалів справи вбачається, та зазначені обставини підтвердили сторони в судовому засіданні суду першої інстанції, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в усній формі в 2016 році домовились про зберігання останнім належного ОСОБА_5 вагона 3х9 побутово-будівельного.

Частиною 1 ст.936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч.1 ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦПК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Частинами 1,2 ст.938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Зважаючи на зазначене, враховуючи те, що позивачем пред'являлася вимога до відповідача про повернення майна, однак відповідач відмовився повернути належний позивачу вагон 3х9 побутово-будівельний, висновок суду першої інстанції що зобов'язання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 належний йому вагон 3х9 побутово-будівельний є правильним, такий спосіб захисту передбачений ст.16 ЦК України, а тому посилання суду першої інстанції на ч.2 ст.5 ЦПК України є зайвим, однак зазначене на правильність рішення суду в цій частині не впливає.

Однак, з висновками суду в частині вирішення питання щодо стягнення з ОСОБА_4 судового збору в розмірі 640 грн. в дохід держави погодитись не можна.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України 31.03.2013 року ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи та отримує пенсію як інвалід 2 групи.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції на підставі ч.4 ст.376 ЦПК України в частині стягнення судового збору з ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про компенсацію судового збору за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2018 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_4 скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. компенсувати за рахунок держави.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук