Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/3037/13 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
провадження № 22-ц/778/1991/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року про відмову у зупиненні провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на нежитлову будівлю в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

12.03.2018р. представник відповідача звернулась до суду з заявою про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, оскільки вказана справа на даний час перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про зупинення розгляду справи до остаточного вирішення справи № 61-7886ск18 Верховим Судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 368 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїм право на відзив, у якому вказував, що суд правильно визнав, що відсутня об»єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, урахувавши письмовий відзив позивача, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Таким чином, місцевий суд не позбавлений можливості у розгляді даної справи по суті заявлених позовних вимог надати правову оцінку доказам, наявним в матеріалах цієї справи, або встановити чи з»ясувати дійсні обставини.

Крім того, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

В даному випадку зупинення провадження у справі є порушенням права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку, зокрема, зважаючи на те, що справа вже зупинялась на тривалий час у зв»язку з розглядом тієї ж самої справи в Індустріальному суді м. Дніпропетровська, що становило строк більший як 2 роки ( з 14.05.2013р. по 08.07.2015р.).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі, суд першої інстанції правомірно вважав, що відсутні перешкоди для вирішення спору, які можуть бути повязані з розглядом Верховним Судом цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Підставою для зупинення провадження у справі за цією нормою, як правильно встановив суд, є обєктивна неможливість вирішення цієї справи без отримання результатів у іншій справі, яка розглядається у Верховному Суді.

Однак судами в іншій цивільній справі № 0417/12618/2012, рішення у якій переглядаються Верховним Судом, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент - Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в задоволенні позову не у зв»язку з відсутністю заборгованості відповідача перед банком, а з інших підстав: судом першої інстанції - у зв»язку з ненаданням банком оригіналу кредитного договору та матеріалів кредитної справи, що перешкодило повному та об»єктивному розгляду справи; а апеляційним судом - у звязку з неможливістю перевірити доводи апеляційної скарги банку, встановити дійсні обставини, правові підстави звернення з позовом, перевірити розмір заборгованості, що стало наслідком невиконання вимог апеляційного суду про надання банком витребуваних судом доказів.

Між тим, таке рішення не створює преюдиції, як помилково вважає сторона відповідача, оскільки факту відсутності заборгованості взагалі або її наявність в іншому ніж визначив банк розмірі цими рішеннями не встановлювалось. А отже, в цій справі суд самостійно може встановити ці обставини.

Тому відсутній такий необхідний критерій для зупинення провадження у справі, як неможливість її розгляду до розгляду іншої справи.

Крім того, в клопотанні відповідач ставив питання про зупинення справи до набрання рішенням у іншій справи законної сили.

Між тим, рішення набирає законної сили у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПКУ у ред. ЗУ від 18.03.2004р. після розгляду справи апеляційним судом. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 273 ЦПК України у ред. ЗУ від 03.10.2017р.

Тобто рішення у іншій справі вже набрало законної сили 05.10.2017р.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, та обґрунтовано встановив відсутність підстав для зупинення провадження у справі, а тому наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складений 30 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: