Справа № 713/559/18
Провадження №2/713/283/18
РІШЕННЯ

іменем України

15.05.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача ОСОБА_2 Посилається на те, що 20.12.2002 року уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №82. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Зазначила, що з 12 серпня 2015 року діти перебувають повністю на її утриманні, проживають разом з нею. Син ОСОБА_5 навчається у 9 класі, а син ОСОБА_6 навчається у 3-Б класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів». Крім навчання, діти відвідують гуртки (заняття по карате та з волейболу). З 11 жовтня 2017 року вона працює робітницею в ПАТ «Гощанський завод продтоварів» та на даний час отримує заробітну плату в розмірі 3002,65 грн. (на руки). Незважаючи на те, що вона отримує заробітну плату, проживають в селі і забезпечені частково продуктами харчування, живуть у будинку її матері, але цього недостатньо для належного утримання сім'ї з трьох чоловік. Значна частина заробітку витрачається на оплату комунальних платежів, лікування дітей, гуртки та додаткові заняття синів теж платні, тому вона часто змушена звертатись за допомогою до своєї матері.

Посилається на те, що ОСОБА_2 практично не приймає участі в утриманні дітей. За увесь час їхнього окремого проживання ОСОБА_2 тільки 4 чи 5 разів пересилав гроші синам, найбільшою сумою переказу було 1000,00 грн. на двох. ОСОБА_2 є здоровою, працездатною людиною і має можливість та обовязок забезпечувати своїх дітей, інших осіб на утриманні немає.

Просила стягувати з ОСОБА_2, аліменти на її користь на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, зазначає, що дружина до жовтня 2017 року ніде не працювала, тому всі витрати на її утримання та утримання їхніх дітей ніс він, оскільки в попередні роки мав стабільну та високооплачувану роботу по ремонтах і будівництві житлових будинків, а також допомогу в утриманні та догляді за дітьми йому постійно надавала його матір - ОСОБА_7, яка багато років працює в Італії. Вона також постійно дбала і допомагала їхній з позивачкою сімї, надсилаючи їжу, одяг, взуття, облаштування для їхнього житла та інші речі для сімї та для їхніх дітей. Позивачка це не зможе заперечувати, оскільки за його рахунок і рахунок її матері ОСОБА_7 завжди придбавається одяг, взуття, їжа, та здійснюються інші фінансові витрати на утримання та розвиток Оскільки не знав, що дружина так поступить з ним, тому ніколи не зберігав квитанції та будь-які інші доку¬менти на підтвердження факту покупки і надання дітям матеріальної та фінансової допомоги. В зв'язку з цим вважає безпідставними вимоги позивачки про стягнення з нього в примусовому порядку аліментів на утримання дітей по 2000 гривень на кожну дитину. Позивачка при подачі позову до суду не надала жодних достатніх доказів, які б підтверджували обґрунтованість її вимог щодо стягнення зазначених сум аліментів на кожну дитину. Також додатково надав клопотання, де зазначив, що на даний час не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, є безробітним. Його матір ОСОБА_7, є вдовою, пенсіонеркою, під час розгляду справи важко захворіла, 07.05.2018 року потрапила до Чернівецької обласної лікарні, де була прооперована та перебуває на стаціонарному лікуванні. Його матір потребує його догляду та матеріального забезпечення, фактично матір перебуває на його утриманні.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_8 не заявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляду справи у її відсутність, поданий відповідачем відзив підтримує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20 грудня 2002 року позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №82, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, Серія І-МИ №058514, виданого 20 грудня 2002 року Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, Серія І-МИ №128540, виданого 17.09.2003 року Міліївською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №25, та Серія І-МИ №099290, виданого 15.07.2009 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №27.

З довідки Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області №600 від 06.03.2018 року вбачається, що на утриманні позивачки ОСОБА_1 перебувають неповнолітні сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають без реєстрації в с.Бабин вул.Паркова, 6/3, Гощанського району Рівненської області.

З довідки Бабинської ОСОБА_9 ступенів №40 від 05.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_10, навчається у 3-Б класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів».

З довідки Бабинської ОСОБА_9 ступенів №41 від 05.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_11 навчається у 9 класі КЗ «Бабинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів».

З довідки ПАТ «Гощанський завод продтоварів» №ЗП000000003 від 07.03.2018 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 11 жовтня 2017 року працює робітницею в ПАТ «Гощанський завод продтоварів» на посаді робітниця. Дохід за період з 11.10.2017 року по 28.02.2018 року склав 16068,64 грн.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 офіційно не працює, ІТД не займається, немає офіційного місця роботи та заробітної плати, немає у власності власного житла та земельної ділянки, відсутні транспортні засоби, надає допомогу матері, ОСОБА_7 за станом здоровя, є працездатним, що підтверджується довідкою Вижницької міської ради №4-1223 від 08.05.2018 року, витягом з історії хвороби №6329 від 14.05.2018 року.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», у 2018 році встановлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, як батько зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_1, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100,00 гривень щомісяця, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1100,00 гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 81, 141, 258-265, 354, 430 ч.1 п.1, ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки с.Бабин вул.Паркова, 6/3, Гощанського району Рівненської області, аліменти в твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1100,00 (Одну тисячу сто) гривень щомісяця, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1100,00 (Одну тисячу сто) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (пятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, судовий збір в сумі 704 (Сімсот чотири) гривні 80 (Вісімдесят) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич