Справа № 594/800/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

з участю секретаря - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 30 травня 2011 року, права власності на спадкове майно право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яке мала ОСОБА_5, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079, виданого 14 липня 1997 року Борщівською РДА та яка померла 04 грудня 2000 року.

Крім того зазначив, що після смерті бабусі ОСОБА_5, її син, а його батько - ОСОБА_4, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, однак спадкових прав на себе не оформив, помер. Після смерті батька, відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить вищевказане право на земельну частку (пай), право на яке мала ОСОБА_5.

З приводу оформлення спадщини після смерті батька, звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через виявлені розбіжності у документах, а саме у свідоцтві про народження ОСОБА_4, його мати зазначена «Ямняк Бронислава Данилівна», а відповідно до свідоцтва про смерть, спадкодавець зазначена як «Ямняк Броніслава Демянівна», що унеможливлює встановлення родинних відносин між ними, а тому йому було рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного майна померлому та наступної належності йому як спадкоємцеві згідно заповіту.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився. Від сільського голови ОСОБА_7 до суду надійшла письмова заява, згідно якої просив справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначив, що відповідач позов визнає та заперечень щодо позову не має.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Від неї в матеріалах справи міститься письмова заява, у якій вона просить справу слухати у її відсутності. Пояснень щодо позову не надала.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 04 грудня 2000 року в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області померла баба позивача ОСОБА_5, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 113410, видане 05 грудня 2000 року ОСОБА_2 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим встановлено, що після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належала померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079.

Після смерті ОСОБА_5, її син, а батько позивача - ОСОБА_4, як спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину, вступивши в оперативне управління її спадковим майном, однак спадкових прав на себе не оформив. Наведене вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради № 518 від 11.04.2018 року.

30 травня 2011 року в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача ОСОБА_4, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 121128, видане 30 травня 2011 року ОСОБА_2 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_4 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого належний йому житловий булинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, та все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 12 березня 2009 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 7.

Після його смерті, відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належала померлій ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079, яку він прийняв, однак спадкових прав на себе не оформив.

Після смерті батька, позивач прийняв спадщину, подавши до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було заведено спадкову справу за №606/2011 від 12.10.2011 року.

Крім того, 06.01.2017 року позивач звернувся із заявою до нотаріальної контори, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належала померлій ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079, яке належало померлій ОСОБА_5, спадкоємцем якої за законом був її син, ОСОБА_4, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, але не оформив своїх спадкових прав, помер. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно через розбіжності у документах, а саме саме у свідоцтві про народження ОСОБА_4, його мати зазначена «Ямняк Бронислава Данилівна», а відповідно до свідоцтва про смерть, спадкодавець зазначена як «Ямняк Броніслава Демянівна». В звязку з чим, позивачу було рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного майна померлому та наступної належності йому як спадкоємцеві згідно заповіту. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №8/02-14 від 06.01.2017 року.

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ТР №0304079, виданого 14 липня 1997 року Борщівською районною державною адміністрацією на підставі рішення Борщівської районної державної адміністрації від 10 липня 1997 року, вбачається, що його видано члену колгоспу «Озерянський» ОСОБА_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, та якій належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» розміром 2, 39 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно інформаційної довідки про визначення грошової оцінки земельної ділянки від 24.10.2017 року №644/0/192-17, наданої Відділом у Борщівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 17365 грн.

Що ж стосується розбіжностей у документах, які підтверджують родинні відносини спадкодавців, в судовому засіданні встановлено наступне.

Так з копії свідоцтва про одруження серія ІІ-АБ №777471 від ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9, зареєстрували шлюб 17.10.1958 року, і після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_4 серія 1-УР №890217, такий народився 06.10.1959 року і його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_10. При цьому у написанні імені та по батькові матері допущено помилки, і замість ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_10.

Помилки також допущені при веденні погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 1986 1990 роки, де померла ОСОБА_5, зазначена вже як ОСОБА_11.

Згідно довідки виданої ОСОБА_2 сільською радою №516 від 11.04.2018 року, ОСОБА_5, яка померла 04.12.2000 року, згідно записів в по господарських книгах ОСОБА_2 сільської ради та рішень сільської ради інколи по батькові зазначається як «Данилівна». При цьому сільська рада стверджує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11, є одна і та ж особа і інших осіб з вищевказаним прізвищем, імям та по батькові на території ради не проживало та не проживає.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли.

Таким чином, аналізуючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, має право на спадщину, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4, який помер 30 травня 2011 року, і за ним слід визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський», розміром колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яке мала ОСОБА_5 згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079, спадкоємцем за законом якої був батько позивача ОСОБА_4, який прийняв спадщину, однак спадкових прав на себе не оформив.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 30 травня 2011 року в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Озерянський» що в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, розміром 2, 39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яке згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0304079, виданого 14 липня 1997 року мала ОСОБА_5, яка померла 04 грудня 2000 року в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, спадкоємцем якої за законом був ОСОБА_4, який прийняв спадщину, однак спадкових прав на себе не оформив.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: