Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/5901/17 Головуючий у 1 інстанції: Наумов О.О.
провадження № 22-ц/778/2225/18
У Х В А Л А

25 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі судді-доповідача ОСОБА_1, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року у справі за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу.

Оскільки апелянтом не було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги, ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 07 травня 2018 року апеляційна скарга Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя була залишена без руху та апелянту надано строк терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали для надання до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 2400 грн.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 23 травня 2018 року Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до Апеляційного суду Запорізької області з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору апелянт вказує на те, що Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя є неприбутковою організацією. Позбавлення органів Пенсійного фонду України пільг відносно сплати судового збору та відсутність відповідного фінансування позбавляє їх можливості реалізовувати свої функції та завдання повною мірою. Відсутність коштів, призначених на цю мету унеможливлює подачу апеляційної скарги та сплату судових витрат.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно розяснень, що містяться в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Разом з цим, у ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади, у зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у бюджеті Пенсійного фонду України коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до правової позиції ЕСПЛ у справах «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005р.), «Сук проти України» (рішення від 10.06.2011р.) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Пільги щодо сплати судового збору, а саме звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях визначені статтею 5 Закону України "Про судовий збір".

Приписами частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначені вичерпані умови за яких враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за задовольнити клопотання про звільнення від сплати судового збору

Втім, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не наведено жодних умов, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", які можуть слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, апелянт не надав належних доказів того, що у нього на момент подання апеляційної скарги (станом на 26.04.2018 р.) дійсно відсутні кошти (бюджетні асигнування) для сплати судового збору та доказів, які б свідчили про вжиття скаржником усіх необхідних заходів для сплати судового збору.

Обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить жодних відомостей про фінансовий стан управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя станом на день звернення скаржника до суду з апеляційною скаргою (бюджет Пенсійного фонду України на 2017, 2018 роки).

Таким чином, заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а посилання на відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Разом з тим, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, зокрема, із апеляційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Враховуючи наведені норми Закону та обставини в обґрунтування поважності підстав для звільнення від сплати судового збору у даному випадку, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і надати апелянту строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити Шевченківському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Запоріжжя строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року.

Надати апелянту строк терміном десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для надання до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 2400 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на його отримання, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Суддя : С.В. Маловічко