Справа № 299/3583/15-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

при секретарі Чучка Н.В.,

за участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Виноградівського районного суду від 16 лютого 2018 року (Головуючий Кошуба А.В.) у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №299/3583/15-ц,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Виноградівського районного суду від 16 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №299/3583/15-ц відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Виноградівського районного суду від 14.03.2016 року та зняти арешт з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_3.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ст. 151, 152, 153 ЦПК України (в редакції Закону, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, які повинні випливати із суті заявлених позовних вимог. При цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічна норма міститься і в ст. 149, 150 ЦПК України, діючого на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

18.12.2015 року винесено ухвалу, якою заяву про забезпечення позову повернуто заявнику у звязку з тим, що вона була подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України (не подано доказів, що вжиття заходів може утруднити виконання рішення суду; заява не містить даних про вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що унеможливлює визначення співмірності).

12.02.2016 року ухвалою апеляційного суду Закарпатської області скасовано та передано на новий розгляд суду першої інстанції у звязку з тим, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про повернення заявнику його заяви про забезпечення позову, що відповідно до ст. 312 ЦПК є підставою для скасуванні ухвали судді суду першої інстанції та передачі питання на розгляд суду першої інстанції.

Свою позицію апеляційний суд аргументував тим, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2014 року встановлено факт ДТП, яке відбулось 24.06.2012 року, а також, що порушення ОСОБА_3 ПДР України знаходиться у причино-наслідковому звязку із настанням даного ДТП та пошкодженням обох транспортних засобів. ОСОБА_3 протягом тривалого часу (більше 3-х років) ухиляється від відшкодування збитків, що може утруднити виконання рішення суду.

14.03.2016 року ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області, враховуючи позицію суду апеляційної інстанції, клопотання позивача було задоволено та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3.

Також встановлено, що розмір заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 становить 336 274 грн., а вартість будинку, який знаходиться під арештом, відповідно до інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.167 т.3) становить 179 688 грн. Які права заявника, крім права на відчуження майна, порушуються винесенням оскаржуваної ухвали не зазначено, ним не вказано і на наявність будь-якого іншого майна, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування ухвали суду про забезпечення позову слід відмовити.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваної ухвали.

Інших доводів про незаконність судової ухвали апелянтом в скарзі не зазначено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30.05.2018 року.

Головуючий:

Судді: