Тальнівський районний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Фролова О.Л.

при секретарі судового засідання: Кремсалюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7081 га з кадастровим № -01-0001-0624, розташованої в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №174249. Між ОСОБА_1 та ТОВ «Урочище Журавське», с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області 20.02.2013 року начебто був укладений договір оренди земельної ділянки №624, згідно якого ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку (багаторічні насадження) площею 0,7081 га, яка знаходиться в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, а ТОВ «Урочище Журавське» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду строком на 10 років. З часу використання земельної ділянки розмір орендної плати не переглядався та не сплачувався взагалі. Жодного разу орендарем не здійснено обробіток присадибної земельної ділянки орендарем. Тому позивач вважає, що такі порушення умов договорів є підставою для їх розірвання, та просить розірвати укладений з відповідачем договір оренди землі № 624 від 20.02.2013 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Вказавши що він договір не підписував. Знищення садка вважає таким що не відповідає чинному законодавству, відповідно є не законним та підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Крім того вказав що будь-які кошти за договором оренди землі він не отримував. Про те що садок було знищено дізнався з довідки сільської ради.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених в письмовому запереченні, додав, що використання відповідачем багаторічних насаджень (фруктових дерев) на належній позивачу земельній ділянці виявилося неефективним використанням земель, оскільки сад вже застарів, тому угіддя з багаторічних насаджень були переведені у ріллю і засівалися зерновими культурами. Вважає що тим самим було проведено поліпшення земельної ділянки. Недоцільність використання багаторічних насаджень також підтверджується відповідним проектом землеустрою. Крім того просила застосувати наслідки пропуску позовної давності, так як позивачу було відомо про знищення садка ще в 2013 році та відповідно відмовити в задоволенні позову повністю.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що вона працює в ТОВ «Урочище Журавське» бухгалтером. Орендна плати позивачу нараховувалась та виплачувалась згідно чинного законодавства. В 2015 році позивачу на адресу його проживання були направлені грошові кошти в рахунок оплати оренди земельної ділянки, які не повернулись що вказує на те що позивач гроші отримав. За період 2013-2014 років доказів сплати оренди земельної ділянки позивача відсутні в звязку із термінами зберігання. За 2016 рік позивачу грошові кошти направлялися але були повернуті.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №174249 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області площею 0,7081 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Урочище Журавське», с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області 20.02.2013 року був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку (багаторічні насадження) площею 0,7081 га, яка знаходиться в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, а ТОВ «Урочище Журавське» прийняло зазначену земельну ділянку в оренду строком на 10 років. Кадастровий номер земельної ділянки -01-001-0624.

Відповідно до п. 6, 9.1, 9.2 даного договору земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: багаторічні насадження (фруктові дерева) термін технічного використання яких закінчився. Орендна плата за оренду земельної ділянки сплачується орендарем в грошовій формі в розмірі 0,03% від проіндексованої грошової оцінки землі і становить 4,52 грн., а також в натуральній або відробітковій формі до досягнення садом періоду стабільного плодоношення, але не більше 5 років. Після досягнення садом періоду стабільного плодоношення орендна плата вноситься відповідно до чинного законодавства, в цінах, які складуться на момент розрахунку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже, при вирішенні питання про розірвання договору за вимогою однієї із сторін, суд повинен встановити факт порушення другою стороною умов договору, істотність цього порушення, на що саме розраховувала постраждала особа при укладенні договору та наскільки вагома завдана стороні шкода, наскільки сторона позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Стаття 141 ЗК України передбачає вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, серед яких систематична несплата орендної плати.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зазначене положення Цивільного кодексу повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі «ОСОБА_3 Девелопментс Лтд та інші проти Ірландії» та у справі від 20.11.1995 року «Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії», зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечення відповідача про те, що недотримання з його боку умов договору щодо виплати орендної плати за користування земельними ділянками сталося не з його вини, а внаслідок дій позивачів, які ухилялися від отримання нарахованої належним чином орендної плати, є безпідставними, оскільки надані суду відповідачем довідки про доходи позивача за 2015-2016 роки, не є належним доказом підтвердження виплати орендної плати, так само не є таким доказом фіскальні чеки за 2015 та 2016 роки, в яких є дописування вручну ініціалів осіб, яким адресовані перекази, та не зазначено, за що здійснюється переказ. За попередні роки - 2012, 2013, 2014 роки відповідач також не надав належних та допустимих доказів сплати орендної плати орендодавцю.

Тому, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що невиплата орендної плати з 2012 по 2016 роки сталася з вини позивача, ним не доведена належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи.

Доводи відповідача про те, що ним не порушувалися умови договору в частині використання земельної ділянки не за призначенням, і віднесення орендованих земельних ділянок до угідь багаторічних насаджень не забороняє вирощувати на них зернові культури, тому знищення відповідачем саду (фруктових дерев) не є порушенням умов договору, суд сприймає критично, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З наведеного випливає, що право власності позивачів на земельні ділянки поширюється й на багаторічні насадження, розташовані на цій земельній ділянці. Позивач, набувши право власності на земельну ділянку, одночасно став власником багаторічних насаджень на них, а тому відповідач не мав права без його згоди знищувати сад та змінювати вид угідь з багаторічних насаджень на ріллю, такі дії мали б бути щонайменше обумовлені в укладених між сторонами договорах оренди земельних ділянок.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15.

Також суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності так як в судовому засідання встановлено що позивач про те що сад було знищено в 2013 році дізнався з довідки Кривоколінської сільської ради, Тальнівського району від 04.04.2018 року за №21, оригінал якої він надав до суду.

З урахуванням вищевикладеного, судом було встановлено, що відповідач систематично не виконував свої зобовязання за договором оренди по сплаті орендної плати та порушив умови договорів щодо використання земельних ділянок, перевівши останні з угідь багаторічних насаджень у ріллю без згоди власника земельної ділянки, тим самим порушивши право власності позивача на земельну ділянку, зокрема, багаторічні насадження, що суд визнає це як істотне порушення відповідачем договору, внаслідок чого позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору.

Керуючись ст. 1, 2, 6, 13, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 22, 79 ЗК України, ст. 10, 12, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» про розірвання договору оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі № 624 від 20.02.2013 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське» с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області, та ОСОБА_1, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,7081 га, в адмінмежах Кривоколінської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, яка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 174249, кадастровий номер ділянки -01-0001-0624.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Урочище Журавське», с. Криві Коліна Тальнівського району Черкаської області, на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні при його оголошенні протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Тальнівський районний суд Черкаської області.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2018 року.

Суддя О. Л. Фролов