ПОСТАНОВА

Іменем України

02.05.2018року м. Кропивницький

Справа № 2-540/08

Провадження № 22-ц/781/872/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Гончар В.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», старший державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Зіновєва ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Л.А.) від 14 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Зіновєвої О.В. від 4 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52457230 по виконанню виконавчого листа № 2-540/2008, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» кредитної заборгованості в сумі 552430 грн. 91 коп.

Заявник посилався на те, що ознайомившись з матеріалами зведеного виконавчого провадження №НОМЕР_1 він дізнався про існування виконавчого провадження №52457230, яке відкрите постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Зіновєвої О.В. від 4 жовтня 2016 року по виконанню виконавчого листа №2-540/2008, виданого Ленінським районним судом міста Кіровограда. Проте ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року визнано неправомірною постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 15 жовтня 2013 року по виконанню виконавчому листу №2-540/2008 у звязку з тим, що виконавчий лист було предявлено до виконання з пропуском встановленого законом строку. Заявник вважає постанову старшого державного виконавця Зіновєвої О.В. від 4 жовтня 2016 року незаконною з тих підстав, що виконавчий лист вдруге предявлено до виконання з пропуском встановленого законом строку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Суд мотивував своє рішення тим, що державний виконавець прийняв оспорюване заявником рішення у відповідності до закону так, як виконавчий лист предявлено до виконання у строк, законні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні, а тому права заявника не було порушено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірною оскаржувану постанову старшого державного виконавця Зіногвєвої О.В. про відкриття виконавчого провадження № 52457230.

У скарзі стверджується про незаконність і необґрунтованість судового рішення. Суд не врахував, що 10 жовтня 2013 року стягувач предявив виконавчий лист до виконання з пропуском встановленого законом строку, що встановлено судовим рішенням. Після цього відповідач повторно предявив виконавчий лист до виконання без поновлення пропущеного строку, а тому виконавче провадження відкрито незаконно.

Відзивів на апеляційну суд не отримував.

Заявник та заінтересовані особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилися. Заявник звернувся до суду з клопотанням про відкладення справи у звязку у звязку із зайнятістю його представника у розгляді іншої справи, яке суд визнав його необґрунтованим, а причину неявки заявника неповажною.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У звязку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що 31 серпня 2010 року, на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2008 року, яке набрало законної сили 21 липня 2008 року, Ленінським районним судом м. Кіровограда, видано виконавчий лист згідно якого солідарне з ТОВ «Надра і Ко», ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 552430 грн. 91 коп., понесені по справі судові витрати у розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 30 грн.

29 вересня 2010 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», звернувся до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Зіновєвої О.В. від 10 жовтня 2010 року, з посиланням на положення ст. 12, п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-540 від 31 серпня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда.

8 жовтня 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа №2-540/2008, яка зареєстрована у відділі ДВС 10 жовтня 2013 року.

15 жовтня 2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

23 грудня 2015 року старший державний виконавець Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Зіновєва О.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» за якою стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Одночасно державний виконавець розяснив стягувачеві право на повторне предявлення виконавчого документу до виконання в строк до 23 грудня 2016 року.

23 вересня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Подільського ВДВС м. Кіровограда ГТУЮ в Кіровоградській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-540/2008, яка зареєстрована у відділі ДВС 30 вересня 2016 року.

4 жовтня 2016 року старший державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області Зіновєва О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52457230 з виконання виконавчого листа №2-540/2008, виданого 31 серпня 2010 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про солідарне стягнення з ТОВ «Надра і Ко», ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість в сумі 552430 грн. 91 коп. та понесені по справі судові витрати судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 30 грн.

Апеляційним судом також встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року, з урахуванням виправлень, внесених 28 грудня 2017 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено, визнано неправомірною постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управлення юстиції у Кіровоградській області, про відкриття виконавчого провадження від 15 жовтня 2013 року по стягненню з ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» кредитної заборгованості та скасовано її.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у ред. Закону від 4 листопада 2004 року № 2677-VІ, яка діяла на час пинесення оспорюваної постанови, далі за текстом - Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Аналогічну норму містить ч. 1 ст. 24 Закону (в редакції діючій на 4 жовтня 2016 року - дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У даній справі спір виник у звязку з обрахуванням перебігу строку предявлення виконавчого листа до виконання та його переривання.

Встановлено, що виконавчий лист виданий 31 серпня 2010 року (а.с. 4), а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 28 листопада 2002 р. N 327-IV, яка діяла станом на 31 серпня 2010 року), він може бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 4 листопада 2010 року N 2677-VI) виданий судом виконавчий лист може бути пред'явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положення Закону України від 4 листопада 2010 року N 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Отже виконавчий лист, виданий 31 серпня 2010 року, міг бути предявлений до виконання протягом трьох років, а після переривання цього строку перебіг строку поновлювався. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року, з урахуванням виправлення описки, здійсненого апеляційним судом 28 грудня 2017 року, встановлено, що вперше виконавчий лист був предявлений до виконання 29 вересня 2010 року і відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» цього числа перебіг строку предявлення виконавчого документу перервався. Суд також встановив, що наступного разу виконавчий лист був предявлений до виконання 10 жовтня 2013 року, тобто після спливу трирічного строку, який закінчився 29 вересня 2013 року. У звязку з цим суд визнав неправомірною та скасував постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управлення юстиції у Кіровоградській області від 15 жовтня 2013 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-540/08, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 31 серпня 2010 року.

Законність судового рішення презумується, доки ця презумпція не спростована у встановленому процесуальним законом порядку.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року при розгляді цієї справи має для суду преюдиційне значення, відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України (в редакції 2014 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), так і відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України (в редакції 2017 року, діючій на час перегляду справи в апеляційному порядку).

Заявник у скарзі посилався на обставини, встановлені ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року, проте суд не взяв їх до уваги, а помилково здійснив свій розрахунок перебігу строку предявлення виконавчого листа до виконання та повязав його із іншими рішеннями державного виконавця, без урахування вказаного судового рішення.

Відомості про те, що строк предявлення виконавчого листа до виконання був поновлений за правилами ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України (2004 року) у справі відсутні.

Апеляційний суд вважає, що рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за наявності обставин, які за законом являються підставою для відмови у його відкритті (минування строку предявлення виконавчого листа до виконання), суперечить закону та порушує права, зокрема, боржника, яким у даній справі являється заявник.

Оскільки суд першої інстанції помилково дійшов неправильних висновків, то доводи апеляційної скарги в частині незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є переконливими, а тому оскаржуване судове рішення не може бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Зіновєвої О.В. від 4 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52457230 по виконанню виконавчого листа № 2-540/2008 , виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» кредитної заборгованості в сумі 552430 грн. 91 коп., судового збору в розмірі 51 грн. та витрат на ІТЗ 30 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 травня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_3