Провадження№2/235/1352/18
Справа №235/2941/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визнання незаконним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визнання незаконним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 30.11.2011 року відкрилась спадщина після смерті її бабусі ОСОБА_4, у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Донецька область м. Покровськ, вул.. Сєвєрна, 137. Спадкоємці попередніх черг ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовились від спадщини на її користь. Постановою нотаріуса від 17.04.2018 року № 534/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у звязку з тим, що не надано необхідних документів, передбачених п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, у звязку з тим, що у витязі з Державного земельного кадастру допущена помилка , яку виправити неможливо. Просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0520 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Сєверна, 137 після смерті ОСОБА_4, яка померла 30.07.2011 року.

Ухвалою суду від 22.08.2018 року позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 004349 виданий 03.04.2003 року та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05038, який видано на підставі рішення Красноармійської міської ради від 19.03. 2003 року № 132 на імя ОСОБА_4 - залишені без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 міська рада в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 244).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що Позивачка по справі ОСОБА_2, є онукою спадкодавиці ОСОБА_4 ( а. с. 6,7).

30.07.2011 року ОСОБА_4 померла ( а. с. 5).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Донецька область м. Покровськ, вул.. Сєвєрна, 137.

Позивачка прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою, а спадкоємці першої черги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились від спадщина на її користь. ( а. с. 29, 41).

Нотаріусом оформлено право на спадщину у вигляді житлового будинку , що розташований за адресою: Донецька область м. Покровськ, вул.. Сєвєрна, 137 , на ім»я позивачки ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.04.2018 року ( а. с. 9).

Постановою нотаріуса від 17.04.2018 року № 534/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у звязку з тим, що не надано необхідних документів, передбачених п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. ( а. с. 15).

Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 розділу 1У ЗК України.

Відповідно до ст. 116, ст. 118 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 126 цього Кодексу( в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, виникнення права власності на земельну ділянку, повязується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акту на право власності на землю, державна реєстрація цього документу, встановлення меж земельної ділянки в натурі.

В подальшому в ст. 126 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо набуття права власності на земельну ділянку, зокрема встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином законодавством передбачений певний механізм, підстави і способи набуття права власності на землю.

Відповідно до ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписом ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка вказувала на неможливість отримання витягу з Державного земельного кадастру по причині реєстрації земельної ділянки з таким самим кадастровим номером та неможливістю, у звязку з чим, отримати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 48, ст.ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат» обов»язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача).

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п. 2 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникли до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Право власності на земельну ділянку, набуте ОСОБА_4 в 2003 році, окрім того зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05038, отже вказана земельна ділянка є сформованою і підлягає внесенню до Державного земельного кадастру.

Оскільки спірна земельна ділянка на праві власності належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 004349 виданий 03.04.2003 року та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05038, який видано на підставі рішення Красноармійської міської ради від 19.03. 2003 року № 132, після смерті якої спадщину прийняла позивачка по справі, за якою, в свою чергу, визнано право власності на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: м. Покровськ, вул.. Сєвєрна, 137, в порядку спадкування, а також зважаючи на наявність у останній перешкод в оформленні свідоцтва про право на спадщину на землю у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, та враховуючи, що у ОСОБА_2 були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 377,392, 1218,1268, 1269, 328 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», , ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,0520 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул.. Сєверна, 137 після смерті ОСОБА_4, яка померла 30.07.2011 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: