АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/38/18 Справа № 204/8241/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 262 648 грн. 75 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2 626 грн. 49 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 26.09.2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 700001427, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 34 863,49 доларів США. У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 27.09.2014 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 15 504,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунком становить 200 148 грн. 25 коп., за відсотками у розмірі 191,31 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 469 грн. 58 коп., пеня у розмірі 4 650,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 60 030 грн. 92 коп.

В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором, 26.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 700001427. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з для стягнення вказаної вище суми заборгованості.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» прострочену заборгованість станом на 27.09.2014 року за тілом кредиту у розмірі 200 148 грн. 25 коп., за відсотками у розмірі 2 469 грн. 58 коп., пеню у розмірі 60 030 грн. 92 коп., а всього 262 648 грн. 75 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по справі у розмірі по 1 313 грн. 25 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та винести справедливе рішення, спираючись на висновки економічної експертизи.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що в розрахунку заборгованості банком не враховані платежі на суму 2000 доларів США, які були зроблені відповідачами під час погашення заборгованості, а тому розрахунок банку не може бути підставою для задоволення позову.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Дніпропетровскої області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області.

В судове засідання суду апеляційної інстанції зявився представник позивача, надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог ЦК України, Закону України «Про іпотеку», та вимогам укладеного між сторонами кредитного договору, та договору поруки.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2007 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 700001427, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 34 863,49 доларів США.

ОСОБА_3 у добровільному порядку кошти за кредитним договором не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобовязання. Станом на 27.09.2014 року відповідач має прострочену заборгованість, а саме:

-за тілом кредиту у розмірі 15 504,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунком становить 200 148 грн. 25 коп.,

-за відсотками у розмірі 191,31 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 469 грн. 58 коп.,

-пеня у розмірі 4 650,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 60 030 грн. 92 коп., а всього 262 648 грн. 75 коп.

26.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 700001427, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 700001427.

На підставі наданих доказів районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача загальної суми заборгованості за кредитним договором № 700001427 у розмірі 262 648 грн. 75 коп.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, вважає його правильним, та не спростованим висновком судової економічної експертизи, призначеної за клопотанням відповідачів під час перегляду справи в апеляційному порядку (т.3, а.с.63-73).

Висновки суду повністю відповідають вимогам ст.ст. 526 ЦК України, за вимогами якої зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не отримували досудову вимогу про дострокове повернення суми кредиту, а побачили її тільки при ознайомлені з позовною заявою в суді першої інстанції, спростовуються матеріалами справи.

Пунктом 10.1. частини №2 «Загальні умови кредитування» до кредитного договору №700001427 від 26.09.2007 року встановлений порядок досудового врегулювання спору із направленням відповідної вимоги, така вимога повинна бути надіслана рекомендованим листом. Документом, що підтверджує відправлення Кредитором листа про вимогу усунення порушення та виконання порушеного зобовязання та про дострокове повернення Кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа. ОСОБА_2 вважається Позичальником після спливу 7(семи) календарних днів з моменту відправлення Кредитором такого повідомлення, на позичальника покладається обовязок щодо контролю за належним обслуговуванням поштової скриньки Позичальника та своєчасне отримання кореспонденції Позичальника. Факт виконання з боку Банку вказаних вимог підтверджується реєстром відправлень заказаної кореспонденції (т.1,а.с. 21).

А тому доводи про те, що відповідачі не отримували досудову вимогу колегія суддів вважає безпідставними.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про неправильно розраховану суми заборгованості за кредитним договором №700001427 від 27.09.2007 року, оскільки Банк звернувся із позовом до суду,про стягнення кредитної заборгованості станом на 27.09.2014 року, а саме:

Заборгованість за тілом кредиту- 15 504,80 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 24689,58 дол.США;

-за тілом кредиту у розмірі 15 504,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунком становить 200 148 грн. 25 коп.,

-за відсотками у розмірі 191,31 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 469 грн. 58 коп.,

-пеня у розмірі 4 650,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 60 030 грн. 92 коп., а всього 262 648 грн. 75 коп.

09.02.2016 року позовні вимоги були уточнені, та станом на 24.01.2016 року заборгованість склала в загальному розмірі 47493,15 долл США (т.1,а.с.207-208)

Даний розрахунок містив 2 платежі, що не були вказані у первісному розрахунку заборгованості, так як у позові вказана заборгованість станом на 27.09.2014 року, а платежі здійснені 29.10.2014 року у розмірі 537,63 долари США, 10.12.2014 року у розмірі 530,04 вже були враховані позивачем.

Але рішенням суду стягнута заборгованість з відповідачів, яка нарахована станом на 24.09.2014 року,банк в цій частині рішення не оскаржив, а тому судом першої інстанції правильно не враховані посилання представника відповідача на той факт, що здійснені проплати у жовтні 2014 року не можуть бути враховані при розрахунку розміру заборгованості, тому суд першої інстанції правильно не взяв дані посилання до уваги.

Не знайшли свого підтвердження ці доводи відповідачів під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Призначена за клопотанням представників відповідачів судова економічна експертиза не дала відповіді на питання про фактичний розмір заборгованості з урахуванням всіх платежів зроблених відповідачами в рахунок погашення кредитної заборгованості, при цьому експерт послався на відсутність відповідних доказів, але колегія суддів не погоджується з такими висновками експерта, вважає їх такими що не відповідають матеріалам справи, оскільки всі квитанції за якими відповідачі сплачували заборгованість маються в матеріалах справи, а саме на а.с. 147,148,149,165,166, том 1, саме на суму 2645,43 доларів США, які відповідачі вважали не врахованими банком під час розрахунку суми заборгованості, а тому висновок експерта про розбіжності в розрахунку заборгованості за кредитом у сумі 2645,43 долари США, колегія суддів не може прийняти до уваги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_5