Провадження № 2/161/3657/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку № 45 по вулиці Журавлиній в селі Зміїнець Луцького району Волинської області. Вказаний будинок вона купила у ОСОБА_5, уклавши договір купівлі-продажу будинку від 15.01.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 На даний час у її будинку зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_3, яка не є членом її родини і ніколи не була. Відтак позивач вважає, що дана обставина не дозволяє їй розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються її права та інтереси, як власника майна. А тому, просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 45 по вулиці Журавлиній в селі Зміїнець Луцького району Волинської області.

Представник позивача, за довіреністю від 30.05.2018 ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву чи будь-яких клопотань, заяв з приводу розгляду справи не подала.

Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, а судове засідання проводить без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.01.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 (а.с. 7, 8) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9) судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 45 по вулиці Журавлиній в селі Зміїнець Луцького району Волинської області.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 12.01.2007 за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вулиця Журавлина, буд. 45. Довідка про склад сімї та проживання № 2314 від 29.05.2018 видана Княгининівською сільською радою Луцького району Волинської області підтверджує факт, що ОСОБА_4 не є родичкою позивача. (а.с. 10)

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно правової позиції ВСУ в справі № 6-709цс16: згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У зазначеній постанові від 16.11.2016р. за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення в справі № 6-709цс16, ВСУ зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована у спірному житлі і не є членом сім'ї і родичем власника майна. Жодних угод щодо користування відповідачем належним позивачу житлом між сторонами не існує.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АС № 731479, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 45 по вулиці Журавлиній в селі Зміїнець Луцького району Волинської області.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 383, 391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АС № 731479, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 45 по вулиці Журавлиній в селі Зміїнець Луцького району Волинської області.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АС № 731479, з реєстрації за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вулиця Журавлина, буд. 45.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.11.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій