Провадження № 2/521/4486/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Целуха А.А.,
за участю секретаря судового засідання - Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд-
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №7, у будинку №8, по провулку 1-му Розумовському в місті ОСОБА_4.
Позивач в судове засідання не з*явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася за адресою реєстрації, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 18.04.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6, реєстровий №445, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 являється власником квартири №7, у будинку №8, по провулку 1-му Розумовському в місті ОСОБА_4. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» від 04.05.2012 року, номер запису: 523 в книзі: 794пр-144.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Позивач, як мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ч.2ст.154 СК України, діє в інтересах свого малолітнього сина та звернулася до суду з вказаним позовом.
Згідно з довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 17.09.2018 року, №4841 в квартирі №7, у будинку №8, по провулку 1-му Розумовському в місті ОСОБА_4 зареєстровані: ОСОБА_2, 2010р.н., його дідусь ОСОБА_5, 1951р.н. та його дружина, ОСОБА_3, 1953р.н., відповідач по справі.
Відповідно до заяв ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 підтверджується факт, що ОСОБА_3 в квартирі №7, у будинку №8, по провулку 1-му Розумовському в місті ОСОБА_4 не проживає з 2011року.
Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ч. 2ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 ЦК Українипередбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В силуст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 1ст. 156 ЖК Українивизначено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що припинення права власності громадянина на житловий будинок (квартиру) припиняє право користування жилим приміщенням в будинку (квартирі) і членами його сімї.
Відповідно дост. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятоюстатті 6 цього Закону.
Як розяснюєст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_3,такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №7, у будинку №8, по провулку 1-му Розумовському в місті ОСОБА_4.
При цьому, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації, яким в даному випадку є Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради.
На підставі ст. ст.317,386,391 ЦК Українист. ст.150,156 ЖК України, керуючись ст. ст.12,13,95,263-265,280-283,354,355ЦПК України, суд
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: А.П. ЦЕЛУХ