Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/927/18
Провадження № 2/553/756/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.12.2018м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави:
у складі: головуючого судді - Новака Ю.Д.,
за участю секретаря - Козицькому Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 за договором позики борг у розмірі 20 000 грн. ( двадцять тис. грн..), 3% річних в розмірі 358 грн. 00 коп. ( триста пятдесят вісім грн..), пеню в розмірі 3 715 грн. 08 коп. ( три тисячі сімсот пятнадцять грн. 08 коп.), інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 1356 грн. 57 коп. ( одну тисячу триста пятдесят шість грн. 57 коп.), всього 25 429 грн. 65 коп. двадцять пять тисяч чотириста двадцять девять грн. 65 коп.), моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати.
Від представника позивача-адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі та позивача, позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, повідомлялась належним чином про час та місце слухання справи проте до суду не з'явилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що дійсно 26 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 у борг 20 000 грн.(двадцять тис. грн.), які вона зобовязувалась повернути до 26 жовтня 2017 року.
Даний факт підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с.9).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.
Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг у строк, зазначений у розписці, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
З огляду на встановлені судом обставини, той факт, що сума позичених коштів є для позивача значною, він передавав її в користування відповідачу на незначний період часу, неповернення позики завдало шкоди його фінансовому стану, перешкодило можливості вільно розпоряджатись власними грошовими ресурсами на свій розсуд та реалізовувати власні потреби, спричинило переживання, які мали відображення і на моральній атмосфері в сімї. З урахуванням характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, яких зазнав позивач, його віку та стану здоров'я, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди у 5000 грн.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65, 368, 524, 533, 541, 543, 625 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 20 000 грн. ( двадцять тисяч грн.), 3% річних в розмірі 358 грн. ( триста пятдесят вісім грн.), пеню в розмірі 3 715 грн. 08 коп. ( три тисячі сімсот пятнадцять грн. 08 коп.), інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 1356 грн. 57 коп. ( одна тисяча триста пятдесят шість грн. 57 коп.), а всього 25 429 грн. 65 коп. (двадцять пять тисяч чотириста двадцять девять грн. 65 коп.) на користь ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 (пять тисяч грн.) на користь ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_4