Справа№592/2385/18
Провадження №2/592/1492/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у звязку з навчанням, додаткових витрат на навчання доньки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 1996 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був розірваний 22.08.2006 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. По досягненню віку 16 років ОСОБА_4 змінила прізвище на «Завальна». 29 грудня 2006 року Ковпаківським районним судом м.Суми було винесено рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат з відповідача на утримання доньки ОСОБА_4. Відразу після розірвання шлюбу та стягнення аліментів відповідач самоусунувся від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки, починаючи з 2006 року відповідач жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її здоров'ям, вихованням, навчанням в школі. 18.11.2014 року Сумським районним судом Сумської області було винесено рішення про позбавлення батьківських прав відповідача. 30.11.2017 року ОСОБА_4 виповнилось 18 років та з 01.09.2017 року вона навчається на 1 курсі факультету інформаційних технологій денного відділення СумДУ на умовах повної оплати вартості. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2021року. Оскільки, Марія навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а грошових коштів, які вона отримує як заробітну плату, не вистачає на оплату за навчання, утримання дитини та оплату інших видів витрат, вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки. Крім того, згідно Договору про надання освітньої послуги фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною особою від 14.08.2017 року №79 ОСОБА_4 щороку повинна сплачувати в 2017/2018 - 14800,00грн., в 2018/2019 року - 16800,00грн., в 2019/2020 року - 19200,00грн. та в 2010/2021 року - 20800,00грн. Так. згідно квитанції від 09.08.2017 року нею за доньку було сплачено за навчання в університеті 5550грн. та 1855грн. за квитанцією від 04.12.2017 року, що разом становить 7400,00грн. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, в даному випадку з відповідача повинно бути стягнуто ? частина понесених додаткових витрат за оплату за навчання в сумі 3700,00грн. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв'язку з її навчанням, а також нести додаткові витрати, пов'язані з її навчанням, оскільки, хоча ніде не працює, але має господарство, в якому утримує домашню тварину, в 2017 році придбав автомобіль та причіп, але такі транспортні засоби зареєстрував за своєю дружиною. За ОСОБА_5 зареєстровано транспортні засоби, що були придбані в 2017 році: 22.08.2017 року - причіп ПГА 1, 2005 року випуску та 02.09.2017 року - автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2006 року випуску. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання в Сумському державному університеті в розмірі 1700грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою, стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою, а саме за навчальний рік 2017/2018 за другий семестр в сумі 3700,00грн., за 2018/2019 року - в сумі 8400грн., за 2019/2020 року - в сумі 9600грн. за 2020/2021 року - в сумі 10400грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на навчання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання в Сумському державному університеті, в розмірі ? витрат на навчання в сумі 3700грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, надала відповідь на відзив, пояснивши, що аліменти з відповідача стягувались в примусовому порядку згідно рішення суду і постанова ВДВС про закінчення виконавчого провадження ВП №49881507 від 08.12.2017 року є підтвердженням того, що відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів і позивачка була вимушена звертатись до суду з позовами про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Те, що відповідач досяг пенсійного віку жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки, на даний час він є працездатним, а розгляд комісією Пенсійного фонду документів про призначення пенсії не є підставою для ненадання допомоги по утриманню повнолітньої доньки. Придбання в 2017 році автомобілю та причіпу сім'єю відповідача підтверджується листом РСЦ МВС в Сумській області від 26.02.2018 року, але такі транспортні засоби зареєстровані за дружиною відповідача ОСОБА_5 та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами і такий факт підтверджує те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в зв'язку з її навчанням, а також нести додаткові витрати, пов'язані з її навчанням, оскільки, хоча ніде не працює, але має господарство, в якому утримує домашню тварину. Відповідач не представив суду доказів, які б спростовували правову позицію позивачки, не є інвалідом, він має господарство, яке утримує, придбавав майно, яке є вартісним, на його утриманні не перебувають інші особи, він є працездатним, з чого слідує, що з нього повинні бути стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки та додаткові витрати на її навчання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву. ОСОБА_2 пояснив, що відразу після розірвання шлюбу він намагався спілкуватись зі своєю донькою, але позивачка перешкоджала його спілкуванню з донькою. Позбавивши його можливості навіть бачити дитину, його ще й позбавили батьківських прав. Він повністю сплатив аліменти та додаткові витрати до досягнення донькою 18 років. Він не має можливості і не може надавати ніяку допомогу, а також сплачувати аліменти та додаткові витрати, тому що він не працює, має незадовільний стан здоров'я. За списком №2 він досяг пенсійного віку, але пенсію не отримує, документи знаходяться на розгляді комісії Пенсійного фонду Сумського району. На облік у службу зайнятості його не ставлять. Будинок, де він був прописаний та земельна ділянка, на якій він розташований є особистою власністю ОСОБА_5 Автомобільний причіп, державний номер НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_5 07.07.2005 року, про що є відмітка в технічному паспорті транспортного засобу, а зареєстрований нею лише в 2017 році. Причіп не є його майном, бо був придбаний до одруження. Автомобіль Suzuki, 2006 року випуску, був придбаний ОСОБА_5 02.09.2017 року за кошти від реалізації 01.09.2017 року її спадкового майна. Протягом дванадцяти років позивачка і виконавча служба, через яку він сплачував аліменти, неодноразово перевіряли наявність його особистого майна та статків, відсутність яких позивачка сама підтверджує в своїй позовній заяві. Після отримання ним позовної заяви від ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів та додаткових витрат, його дружина подала на розлучення. 08.05.2018 року він розлучився з ОСОБА_5 До розлучення сім'ю утримувала донька його дружини, вона ж давала кошти на сплату аліментів. Він не має житла, тепер вимушений шукати собі притулку. Натомість, позивачка має стабільну роботу, гідну заробітну плату. Крім того, згідно наданих позивачкою копій квитанцій, ОСОБА_6 сама оплачує своє навчання, а значить має власні кошти. Просив суд в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Судом встановлено, що 29 серпня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, який був розірваний 22.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, що видане Сумським міським управлінням юстиції Сумської області, актовий запис №824 (а.с.5).

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) та свідоцтвом про зміну імені (а.с.3).

Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач ОСОБА_3Є, працює вчителем в Сумській спеціалізованій школі №9 (а.с.19).

29 грудня 2006 року Ковпаківським районним судом м. Суми було ухвалено рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 та виданий виконавчий лист №2-4220/2006, що підтверджується довідкою, виданою Сумським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області від 12.01.2018 року (а.с.9).

Згідно з рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2014 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 (а.с.8).

30.11.2017 року ОСОБА_6 виповнилося 18 років та з 01.09.2017 року вона навчається на 1 курсі факультету іноземної філології та соціальних комунікацій денного відділення СумДУ на умовах повної оплати вартості. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 червня 2021 року, що підтверджується копією довідки №282 від 14.11.2017 року (а.с.11). ОСОБА_6 стипендію не отримує, оскільки навчається на умовах повної оплати вартості навчання. У звязку з навчанням на денному відділенні ОСОБА_6 не працює та потребує матеріальної допомоги.

Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців, крім повнолітньої доньки ОСОБА_6, не має. З копії трудової книжки відповідача вбачається, що останній не працює за трудовим договором з 2005 року (а.с.62-69).

В Сумському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області знаходяться на розгляді документи ОСОБА_2 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.50). Пенсія за віком на пільгових умовах ОСОБА_2 не призначена.

На час подання позову і до 08 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, і оскільки ОСОБА_5 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,15 га, відповідач ОСОБА_2, який був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, був членом особистого селянського господарства. Будучи членом особистого селянського господарства, ОСОБА_2 належав до зайнятого населення, яким не може бути надано статус безробітного.

Викладені обставини підтверджуються довідкою Косівщинської сільської ради (а.с.77) та інформацією центру зайнятості (а.с.76).

За взаємною згодою був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 08.05.2018 року (а.с.86, 131), тобто таке розірвання шлюбу було ініційовано, в тому числі і зі сторони відповідача.

07.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 самостійно знявся з реєстрації за місцем проживання в с.Косівщина і автоматично перестав бути членом особистого селянського господарства, що підтверджується довідками Косівщинської сільської ради (а.с.132-133 ). Тобто, дії самого відповідача щодо зняття з реєстрації призвели до того, що він втратив статус члена особистого селянського господарства.

Згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС за ОСОБА_5 (колишньою дружиною відповідача) зареєстровано транспортні засоби: 22.08.2017 року причіп ПГА 1, 2005 року випуску та 02.09.2017 року автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2006 року випуску (а.с.18). Доказів, що автомобіль Suzuki Grand Vitara був придбаний ОСОБА_5 за рахунок реалізації її спадкового майна відповідачем не надані. Договір купівлі-продажу житлового будинку, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, ці обставини не підтверджує.

Стосовно розведення відповідачем породистих собак, то ця інформація з мережі Інтернет датована 2014 роком (а.с.99) і не підтверджує, що відповідач протягом останніх років і на час звернення з позовом до суду мав дохід від цього виду діяльності.

ОСОБА_2 має захворювання опорно-рухового апарату та офтальмологічні захворювання, надав відповідні результати медичних досліджень за квітень 2018 року (а.с.79-80). Докази, що відповідач ОСОБА_2 хворіє тривалий час і що ці захворювання перешкоджають його працевлаштуванню, в матеріалах справи відсутні.

Відповідач надав суду докази в підтвердження тих обставин, що на час ухвалення рішення у справі він не має будь-якого доходу. Оскільки відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, інвалідом не визнаний, мав доходи від ведення особистого селянського господарства, він є особою, що має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у звязку з навчанням.

Згідно з ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, суд вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. щомісячно є справедливим і розумним, і не порушує права та інтереси відповідача. Розмір аліментів в сумі 300грн. щомісячно присуджується з дня звернення з позовом до суду.

Позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в сумі 1700грн. щомісячно.

Згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ця норма стосується стягнення витрат на дитину, тобто особи, яка не досягла вісімнадцяти років.

З 01 вересня 2017 року ОСОБА_6 стала студенткою Сумського державного університету. До 30.11.2017 року ОСОБА_6 була неповнолітньою. Оскільки ОСОБА_6 не працює, за її навчання позивачем були сплачені кошти 08.08.2017 року в сумі 5550грн. та 04.12.2017 року в сумі 1850грн., тобто за перший навчальний семестр 2017/2018р. - 7400грн., що підтверджується квитанціями про сплату (а.с.16-17).

Враховуючи, що донька сторін була неповнолітньою до 30.11.2017 року, у звязку з навчанням ОСОБА_6 були понесені додаткові витрати за перший семестр, а також з врахуванням майнового стану відповідача, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 2000грн. за навчальний рік 2017/2018 (перший семестр).

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату навчання доньки наперед за 2018/2019р., 2019/2020р., 2020/2021р. в розмірі ? частини. Вимоги про стягнення витрат на навчання доньки позивач обгрунтовує ст.185 СК України. Донька сторін ОСОБА_6 досягла 18 років 30.11.2017 року.

Тому правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного кодексу України щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Главою 16 Сімейного кодексу України не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки у звязку з навчанням окремо від стягнення аліментів.

Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягненням нею двадцяти трьох років, норми ст.185 СК України не застосовуються, ці правовідносини регулюються ст.199 СК України.

З огляду на викладене вимоги щодо стягнення додаткових витрат на навчання повнолітньої доньки ОСОБА_6 наперед за другий семестр 2018 року, 2018/2019р., 2019/2020р., 2020/2021р.

На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704грн.80коп. судового збору.

Керуючись ст. ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (на час розгляду справи в м.Суми не зареєстрований, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (місце проживання м.Суми, вул.Чорновола, 116 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.03.2018 року до закінчення донькою ОСОБА_6 навчання, але не довше, чим до досягнення ОСОБА_6 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (на час розгляду справи в м.Суми не зареєстрований, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (місце проживання м.Суми, вул.Чорновола, 116 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) понесені додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 2000грн. за навчальний рік 2017/2018.

В іншій частині позову відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704грн.80коп. судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко