Провадження №2/200/692/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кожемяка Ю.І.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_7 та визнання права у спільній сумісній власності на ? автомобіля. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2001 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З ОСОБА_7 вони знайомі ще зі школи, але їхні шляхи розійшлися, та зустрілись вони лише у 2000 році. Вони були не одружені і ні з ким не мали сімейних відносин. З 2001 року вони стали проживати разом у квартирі, де мешкав ОСОБА_7, що розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали сумісні кошти, купували разом речі, разом харчувались, відпочивали, а також разом збирали кошти на придбання автомобілю. Разом з чоловіком працювали у КП «Дніпроводоканал». У 2006 році вони з ОСОБА_7 придбали автомобіль ВАЗ 21043,2004 року виписку, державний № НОМЕР_1, який був зареєстрований на ОСОБА_7, який в подальшому продали для придбання автомобіля RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2, який був зареєстрований на імя ОСОБА_7І, але в звязку з тим, що в них не було повної суми на придбання автомобіля, вони уклали кредитний договір на імя ОСОБА_7, і сплачували по кредиту разом. ОСОБА_7 неодноразово пропонував їй зареєструвати шлюб, але так як вони були вже не молоді, і раніше були у шлюбних стосунках так шлюб і не зареєстрували. У 2012 році ОСОБА_7 захворів на онкозахворювання, позивач доглядала його до моменту смерті - до 13 жовтня 2012 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем першої черги є його син ОСОБА_8 У зазначений строк позивач не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 у звязку з тим, що вона не була одружена із спадкодавцем та не є спадкоємцем першої черги спадкування. Але після смерті ОСОБА_9 залишився автомобіль, який був придбаний нею та померлим за кошти, набуті у період фактичних шлюбних стосунків. Позивач пропонувала відповідачеві сплатити їй компенсацію ? частини спірного автомобіля, оскільки автомобілем фактично користується відповідач, але відповідач відмовився. Оскільки на теперішній час відповідач не має бажання повернути ? частину сплачених коштів за автомобіль, позивач просив суд винести рішення, яким встановити факт проживання однією сімєю позивача та ОСОБА_7, визнати автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2, їх спільною сумісною власністю, та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2.

26.04.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі та витребувано докази за клопотанням позивача.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2013 року за клопотанням представника позивача залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_6, та витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи.

Судом також задоволено клопотання позивача та її представника про виклик свідків. Разом з тим задоволено клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка у справі.

19.09.2013 року заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

20.11.2013 року, не погодившись з винесеним рішенням, представник відповідача подала заяву про перегляд заочного рішення у справі.

11.12.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 19.09.2013 року задоволено та справу призначено до розгляду по суті.

04.10.2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач її оскаржила в апеляційному порядку та 28.12.2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача та позивач в повному обсязі підтримали позовну заяву та, посилаючись на викладені в ній обставини, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представники, одна з яких є матірю відповідача, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач жодних переконливих доказів сумісного проживання з померлим ОСОБА_7 не надала, факт сумісної праці та відпочинок в одних і тих самих місцях по направленню на відпочинок для співробітників міськводоканалу, якими були позивач та ОСОБА_7, не доводить факт їх сумісного проживання. Жоден свідок, на думку представників відповідача, не підтвердив факт ведення спільного господарства, окрім святкувань в гуртожитку свят. Кошти за виконання спільних робіт вони отримували самостійно і окремо один від одного, спільних коштів у них не було. Також померлий, укладаючи кредитний договір, надав декілька заяв про відсутність предмету застави у спільній власності, що автомобіль, придбаний за кредитні кошти, не є часткою у спільному майні, що ОСОБА_7 не проживає однією сімєю з іншою особою та позивач, будучи обізнаною про наявність такого договору, ніколи не заперечувала проти наявності таких заяв ОСОБА_7 Також представник відповідача зазначив, що жоден зі свідків не сказав, що кошти на погашення кредиту надавала позивач ОСОБА_7 Розрахунки по кредиту проводив особисто ОСОБА_7 і під час хвороби і в період перебування його в лікарні. Представник відповідача ОСОБА_4 стверджувала, що до останнього померлий підтримував з нею, як з колишньою дружиною, та сином взаємовідносини, проводив багато часу з ними на відпочинку, святах та в інші дні, що спростовує твердження позивача щодо пропозиції померлого реєстрації шлюбу з позивачем.

Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши учасників справи, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2012 року помер ОСОБА_7 Після його смерті відкрилась спадщина, в томі числі на автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2. Зазначений автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_7, що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 є його син ОСОБА_8, який є відповідачем у справі.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона з 2001 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7, проживала з ним разом до його смерті 13.10.2012 року однією сімєю та автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2 був придбаний ОСОБА_7 разом за спільні кошти.

Представники відповідача стверджували в судовому засіданні, що ОСОБА_7 написав декілька заяв, при укладанні кредитного договору для придбання зазначеного автомобіля, щодо відсутності у нього відносин з іншою особою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона є дочкою позивача, що її мати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 стали проживати разом з 2001 року за адресою на ж/м Тополь-1АДРЕСА_1. В 2007 році вона була вимушена піти від свого чоловіка, і ОСОБА_7 надав згоду на проживання її з малолітньою дитиною разом з ними та на реєстрацію за вказаною адресою, що підтверджується копією паспорту свідка. ЇЇ дитина вважала ОСОБА_7 своїм дідом. Також свідок ОСОБА_10 пояснила, що перший автомобіль ОСОБА_1 та ОСОБА_7 придбали у 2006 році, потім його продали та купили RENAULT.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, яка знала померлого з 1987 року, показала, що ОСОБА_1 знає з 2001 року, з моменту коли остання стала проживати разом з ОСОБА_7 за його адресою на ж/м Тополь-1АДРЕСА_1. ОСОБА_12 із своєю родиною у жовтні 2007 року проживала у них декілька днів за вказаною адресою, після вибуху будинку на І-му масиві. У 2008 році за сумісні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_7 придбали автомобіль RENAULT, певну суму грошей на придбання автомобіля вона позичала особисто.

Допитана в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що з померлим вона була знайома ще у молодості, в 2000 році вони знову побачились та у вересні 2001 року у неї з ОСОБА_7 почались відносини. Вони, за пропозицією ОСОБА_7, проживали разом з середини листопада 2001 року на ж/м Тополя-1, 10/801 в гуртожитку, який був на балансі Дніпроводоканала, де і працювали вони разом. Проживала ОСОБА_1 за цією адресою по грудень 2012 року, там знаходились її особисті речі. Деякий період разом з ними проживала донька ОСОБА_1 ОСОБА_10 з її малолітньою дитиною, оскільки пішла від чоловіка. Квартира ОСОБА_1 здавалась під найм квартирантам та збирались гроші для придбання майна.

Допитані в якості свідка ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердили сумісне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 2001-2002 років. Послались на те, що вони разом сумісно купували домашню техніку, разом міркували купити автомобіль Жигулі, разом працювали та заробляли на це кошти. Неодноразово були в квартирі гуртожитку у них та бачили як вони разом мешкають в кімнатах гуртожитку, ночували у них. Всі ці роки ОСОБА_7 спілкувався з колишньою дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_21, допомагав їм. Також свідок ОСОБА_13 підтвердила не можливість одночасного проживання ОСОБА_7 паралельно з двома жінками, вона бачила його разом з ОСОБА_1 постійно. Всі свята святкували в квартирі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_1 вказала, що вони брали автомобіль в кредит сумісно.

Свідок ОСОБА_18, ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснили, що у померлого та його офіційної дружини ОСОБА_4 був складний певний період у відносинах, вони розлучились. Згодом між ними стосунки налагодились та були теплі. Теплість стосунків виражалась в тому, що ОСОБА_7 допомагав колишній дружині та сину.

Також в судовому засіданні надала свої пояснення рідна сестра померлого ОСОБА_14 та пояснила, що вона працювала завідуючою гуртожитку, де проживав ОСОБА_7 померлий та ОСОБА_1 обидва працювали в КП Дніпроводоканал. Свідок зазначила, що познайомилась з ОСОБА_1, коли гаврилова Р.І. вже проживала в гуртожитку в кімнаті ОСОБА_7 Згодом ОСОБА_14, за проханням ОСОБА_7, поселила доньку позивача в цей гуртожиток в кімнату, де проживав ОСОБА_7. В 2012 році вони позичали кошти на операцію ОСОБА_7. При цьому ОСОБА_7 особисто говорив, що гроші буде віддавати його любима дружина, маючи на увазі ОСОБА_1

За вимогами п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_7 позивачеві необхідно для визнання за нею права власності на ? частини автомобіля, який є спадковою масою після смерті ОСОБА_7 та як спільно набутий разом з ОСОБА_1. Іншим чином, ніж за рішенням суду вона встановити зазначений факт не може.

Відповідно до ч.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з розясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сімєю, термін спільного проживання(не менше пяти років), мета встановлення факту (розподіл спільного набутого майна, спадкування за законом), тощо. Доказами про наявність факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу також можуть бути спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, тощо.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та померлий ОСОБА_7 були разом починаючи з 2001 року до його смерті в 2012 році, що свідчить про досить тривалі стосунки між чоловіком та жінкою та усталені відносини між ними, які притаманні подружжю. В підтвердження цьому позивачем разом з позовом надано квитанції про сплату ОСОБА_7 грошових коштів по кредиту, який він оформив в період проживання разом з позивачем, ОСОБА_20 виконаних робіт від 20.11.2007 року, виданого на імя ОСОБА_7 щодо ремонту автомобіля ВАЗ21043, який також придбаний в період спільного проживання, у відповідності до пояснень свідків, договір страхування наземного транспорту від 05.06.2008 року з умовами кредиту та графіком погашення.

Також факт проживання позивача та померлого ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідків та позивача, яка допитана в якості свідка.

Твердження відповідача та його представників щодо відсутності доказів спільного проживання та наявності спільного побуту у позивача та ОСОБА_7 спростовується тим, що відповідач в судовому засіданні підтвердив те, що він з дитячого віку особисто бував у батька в квартирі в гуртожитку та був знайомий з позивачем досить тривалий час, що свідчить про те, що позивач дійсно проживала разом з померлим.

Твердження представників відповідача про те, що ОСОБА_7 написав заяви при укладанні кредитного договору про відсутність у нього відносин з іншою особою, суд не може покласти в основу доказів спільного непроживання позивача з померлим, оскільки заяви, написані ОСОБА_7, носили суто формальний характер, як того вимагали умови кредитного договору та чинного законодавства. ОСОБА_7, при укладанні кредитного договору, не міг передбачити наслідки таких заяв.

Про ознаки проживання однією сімєю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Такі ж положення закріплені і в Постанові ВСУ N 337-5266/15-ц від 25.01.2018 року, де зазначено, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні встановлено та доведено позивачем, що вона в період з 2002 року по 2012 рік весь час працювала та мала дохід, витрачала кошти на користь сімї, проживала за однією адресою з померлим ОСОБА_7, купувала з ним меблі для спільного користування та інші предмети побуту, що підтвердили свідки в судовому засіданні. Також спілкування та допомога померлого ОСОБА_7 з донькою позивача підтверджує наявність у останнього з ОСОБА_1 спільних інтересів та спільної сімї.

З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом, суд вважає, що позивачем доведено факт проживання однією сімєю з ОСОБА_7 з 2001 року, а тому її заява про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 18.07.2018 року, визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Також правовий статус майна, набутого під час спільного проживання встановлюється не лише фактом спільного проживання сторін, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Судом встановлений факт проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків між позивачем та померлим ОСОБА_7

Також судом встановлено, що позивач мала дохід, працювала разом з померлим ОСОБА_7, вносила власні зароблені кошти на придбання автомобіля Жигулі, після продажу якого був придбаний автомобіль RENAULT SCENIC, 2003 року виписку, державний № НОМЕР_2, для спільних потреб позивача та померлого ОСОБА_7

Факт придбання автомобіля Жигулі за спільні кошти позивача та померлого ОСОБА_7 відповідачем та його представниками в судовому засіданні не спростовувався, тому суд приходить до висновку, що при укладанні договору кредиту ОСОБА_7 також вносились і грошові кошти позивача, які використовувались на потреби їх спільної сімї. в тому числі на придбання тат користування автомобіля Жигулі.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль придбаний за час сумісного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст.74 СК України, є спільної сумісною власністю останніх. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 515 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60,63,74 СК України, ст.ст. 2, 5, 12, 81, 141, 142, 200, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності задовольнити частково.

Визнати факт проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13.10.2012 року та ОСОБА_1, /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає м. Дніпро, провул.Парусний, 6/39/ однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 13.10.2012 року.

Визнати автомобіль RENAULY SCENIC, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_4, спільною сумісною власністю ОСОБА_7, який помер 13.10.2012 року, та ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає м. Дніпро, провул.Парусний, 6/39/.

Визнати право власності ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає м. Дніпро, провул.Парусний, 6/39/ на ? частину автомобіля RENAULY SCENIC, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_5, мешкає м. Дніпро, вул. М.Салакунова, 10/801-804) на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає м. Дніпро, провул.Парусний, 6/39/ судовий збір в розмірі 515 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.