ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2600/18 Справа № 206/1975/18 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О.П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину на період навчання.

Позов мотивований тим, що з ОСОБА_1 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 23.04.2002 року. Від спільного життя з відповідачем сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При отриманні паспорту син змінив прізвище на «ОСОБА_2». До досягнення дитиною повноліття, відповідач сплачував аліментів на її утримання за рішенням суду. Син навчається на першому курсі факультету, на денному відділенні, не працює, доходів немає, потребу матеріальної допомоги від батьків. Вона немає можливості утримувати сина самостійно. Відповідач є працездатною особою, інвалідом не є, а тому може працювати та сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання останнього.

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати або інших доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку на період навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 11.04.2018 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2022 року. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивоване тим, що письмовими доказами була підтверджена та обставина, що ОСОБА_4 наразі навчається на денній формі навчання та не має змоги самостійно заробити на життя у зв'язку із навчанням, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача про те, що він є піклувальником своєї матері та брата, які є інвалідами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було належним чином з'ясована матеріальна можливість обох батьків надавати допомогу на період навчання, чи працює позивачка і чи має вона доходи, не з'ясовано матеріальне становище відповідача, який має на своєму утриманні дружину та маленьку дитину. При цьому, апелянт зазначає, що не має можливості надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4.

З 01.09.2018 року ОСОБА_4 є студентом І курсу, денної форми навчання, факультету обліку та фінансів в Дніпровську державному аграрно-економічному університеті, строк закінчення 30.06.2022 року.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов'язком.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції залишив без уваги вказані норми закону, не перевірив можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, не перевірив чи працевлаштований відповідач, не з'ясував розміру його доходів, а також не врахував можливість повнолітнього студента частково себе забезпечити, оскільки останній навчається на бюджетній основі та отримує стипендію.

В апеляційній інстанції відповідачем надана Довідка від 06 липня 2018 року про дохід останнього, з якої вбачається, що він знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації та його дохід з січня 2018 року по липень 2018 року склав 1241,30 грн., та копію виконавчого листа, за яким з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що він є піклувальником своєї матері та брата, які є інвалідами та потребують цілодобової постійної допомоги, оскільки доказів на спростування зазначеного позивачкою надано не було, а вказаний факт є важливим при визначенні розміру аліментів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу позивачки на те, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

А тому, враховуючи рівність прав та обов'язків кожного із батьків щодо утримання сина, те, що він як повнолітній має всі законні права та можливості для отримання свого заробітку, а також той факт, що відповідач є піклувальником своєї матері та брата, які є інвалідами та потребують цілодобової постійної допомоги, з нього стягуються аліменти на іншу дитину, та те, що він знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації та його дохід з січня 2018 року по липень 2018 року склав 1241,30 грн., - колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання дитини необхідно відмовити.

Оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального закону підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко