РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання - Дяковичу О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидковецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Давидковецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1501, виданого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори належить право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, по вул. Гавришка (Леніна) за № 54.

Його частка спадкового майна становить 1/2 частин вище вказаного домоволодіння. Таким чином, 1/2 частина домоволодіння, яка входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, на даний час не оформлена. Дане майно належало його бабусі, ОСОБА_3, на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Хмельницької районної державної адміністрації від 27.10.1994 року, зареєстрованого в Хмельницькому обласному буро технічної інвентаризації за № 710.

З моменту набуття у власність частини вище вказаного домоволодіння (09.06.1997 року) позивач постійно використовує та фактично володіє усім означеним домоволодінням, тобто відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно оплачує і за цією адресою проводить поточні ремонти домоволодіння, що перебуває у його володінні. Крім того, згідно даних по-господарського обліку Давидковецької сільської ради, вказане володіння обліковується лише за позивачем.

Починаючи з 02.01.1996 року і по даний час, за оформленням 1/2 частки на означене е домоволодіння, яке належало його бабусі - ОСОБА_3, ніхто не звертався, а тому на даний час власника 1/2 частки домоволодіння не визначено. Тобто, жодна особа не заявляє вимог щодо вказаного нерухомого майна, отже визнання за ним права власності на вказане майно не буде суперечити закону і не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Гавришка в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1501, виданого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори належить право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, по вул. Гавришка (Леніна) за № 54.

Частка ОСОБА_1 спадкового майна становить 1/2 частин означеного домоволодіння. Таким чином, 1/2 частина домоволодіння, яка входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, на даний час не оформлена. Дане майно належало його бабусі, ОСОБА_3, на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Хмельницької районної державної адміністрації від 27.10.1994 року, зареєстрованого в Хмельницькому обласному бюро технічної інвентаризації за № 710.

З моменту набуття у власність частини вище вказаного домоволодіння (09.06.1997 року) ОСОБА_1 постійно використовує та фактично володіє усім означеним домоволодінням, тобто відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно оплачує і за цією адресою проводить поточні ремонти домоволодіння, що перебуває у його володінні. Крім того, згідно даних по-господарського обліку Давидковецької сільської ради, вказане володіння обліковується лише за позивачем.

Починаючи з 02.01.1996 р. і по даний час, за оформленням 1/2 частки на означене домоволодіння, яке належало його бабусі - ОСОБА_3, ніхто не звертався, а тому на даний час власника 1/2 частки домоволодіння не визначено.

Судом встановлено, що жодна особа не заявляє вимог щодо вказаного нерухомого майна, отже визнання за ним права власності на вказане майно не буде суперечити закону і не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті .344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку напувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року).

Відповідно до положень статей 16, 344, 396 Цивільного кодексу України до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави.

Таким чином, давнісний володілець має право на захист свою володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник І нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд приходить до висновку, що слід визнати за визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Гавришка в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області.

Керуючись ст.ст. 10, 24, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 344 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Давидковецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння № 54 по вул. Гавришка в с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2) з Давидковецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області судовий збір у сумі 917, 14 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготолено 30 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.