Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 337/5253/13-ц

провадження № 61-10084св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

представник стягувача - Язіков Олександр Євгенійович,

боржник - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя у складі судді Бондаренко І. В. від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Подліянової Г. С. від 19 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення його до виконання у справі за позовом ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2006 року № 014/17-16/1863-11 у розмірі 150 226,92 грн та судовий збір у розмірі 1 502,26 грн.

05 жовтня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило до Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) заяву про примусове виконання вказаного рішення суду разом із оригіналами виконавчих листів № 2/237/2335/2013, виданих Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 16 грудня 2013 року, щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь товариства боргу в розмірі 150 226,92 грн та судового збору в розмірі 1 502,26 грн.

Банк неодноразово звертався до Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із запитами про рух виконавчого провадження. Проте лише на запит від 11 січня 2017 року начальник Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області листом від 21 березня 2017 року повідомив про те, що виконавчий лист № 2/237/2335/2013 було повернуто ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 26 травня 2015 року. Більше на адресу виконавчої служби зазначений виконавчий лист не надходив. Вважає, що ці обставини свідчать про втрату виконавчого листа.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило видати дублікат виконавчого листа Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2/237/2335/2013 від 16 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 боргу в розмірі 150 266,92 грн та судового збору в розмірі 1 502,26 грн; поновити строк на пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2/337/2335/2013 від 16 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 150 226,92 грн та судових витрат на суму 1 502,26 грн.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 337/5253/2013 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 150 226,92 грн та судових витрат на суму 1 502,26 грн.

Задовольняючи заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення його до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що банком було доведено втрату оригіналу виконавчого листа та наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши, що виконавчий лист втрачено, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

У січні 2018 року ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для справи, зокрема, не врахували, що банком не було доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа та наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання. Надані банком копії заяв про відкриття виконавчого провадження, які були адресовані Хортицькому ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, не є належними та допустимими доказами вчинення стягувачем дій на виконання виконавчого листа, оскільки відсутні докази їх направлення адресату та можливість ідентифікувати вкладення у поштовому відправленні. Крім того, представником державної виконавчої служби заперечується факт отримання відповідних виконавчих документів, відправлених заявником.

12 квітня 2018 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, як такі, що направлені на переоцінку встановлених судами фактів, переоцінку доказів, власне трактування норм чинного законодавства, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі тавитребувано її з Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

06 квітня 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд об'єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013 року з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2006 року № 014/17-16/1863-11 у розмірі 150 226,92 грн та судові витрати на суму 1 502,26 грн.

18 грудня 2013 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав виконавчі листи № 2/237/2335/2013, видані Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 16 грудня 2013 року (а. с. 28).

26 травня 2015 року державний виконавець Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ виніс постанови про повернення вказаних виконавчих листів у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, із зазначенням про можливість повторного пред'явлення виконавчих документів до виконання до 26 травня 2016 року (а. с. 40-зворот, 41- зворот).

05 жовтня 2015 року за вихідними №№ 114-16-0-00-6/1825, 114-16-0-00-6/1826 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно направило заяви до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ про відкриття виконавчого провадження в указаній справі з оригіналами виконавчих листів (а. с. 37, 42).

Згідно з наданим суду першої інстанції реєстру відправлень ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що на адресу Хортицького ВДВС відправлення вказані заяви були направлені 02 листопада 2015 року (а. с. 63).

24 травня та 23 вересня 2016 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ із запитами про рух вказаного виконавчого провадження, проте жодних відповідей не отримав (а. с. 61, 62).

На запит банку від 11 січня 2017 року Хортицький ВДВС Запорізького МУЮ листом від 21 березня 2017 року № 5715 повідомив про те, що 26 травня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 39).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У частині першій статті 370 ЦПК України 2004 року визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно з частиною першою статті 371 ЦПК України 2004 року стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Установивши доведеність стягувачем втрати виконавчого листа № 2/337/2335/2013 від 16 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 150 226,92 грн та судових витрат на суму 1 502,26 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за заявою стягувача.

Разом із тим, встановивши, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем пропущено з поважних причин, суд відповідно до статті 371 ЦПК України 2004 року поновив цей строк.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Проте, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в частині поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не підлягають касаційному оскарженню з таких підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення у цій частині не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

За правилами частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Прикладом наявності протилежних за змістом правових висновків у судових рішеннях Верховного Суду є постанови від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, провадження № 61-2884св18; від 21 березня 2018 року у справі № 6-676/10, провадження № 61-5166св18; від 04 квітня 2018 року у справі № 2-715/12, провадження № 61-3762св18, ухвалені Верховним Судом у складі колегій суддів Першої та Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Ухвалюючи зазначені судові рішення Верховний Суд у складі колегій суддів Першої та Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по суті.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення такого правового питання як оскарження в касаційному порядку судових рішень про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання викликає необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, що підлягає вирішенню об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 337/5253/13-ц, провадження № 61-10084св18, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська
В. М. Коротун В. П. Курило