Справа № 442/7256/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/767/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування збитків шляхом стягнення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а:

15.11.2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідачів солідарно в свою користь 8000 дол. США та 500 Євро безпідставно набутих коштів, що станом на 22.03.2017 року становить 458 620,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з оголошення, розміщеного відповідачкою ОСОБА_2 в мережі «Інтернет» довідалася, що остання має намір продати житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянк, на якій він розташований. З приводу придбання зазначених об'єктів нерухомості вона звернулася до ОСОБА_2, яка діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння її грошовими коштами, шляхом обману, під час огляду вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, обумовила із нею вартість будинку та земельної ділянки у розмірі 13 000 доларів США та пояснила, що ці кошти будуть зараховані як завдаток за подальший продаж будинку. Разом з тим, ОСОБА_2, отримуючи від неї гроші, достовірно знала і усвідомлювала, що не буде виконувати взяті на себе зобов'язання по укладенню договору купівлі - продажу будинку, а спрямує вказані грошові кошти на власні потреби. 8 000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 16.12.2015 року становило 187 610, 44 грн., ОСОБА_2 отримала від неї 16.12.2015 року, про що власноручно написала розписку, в якій вказала, що після отримання решти коштів в сумі 4500 дол. США вона зобов'язується укласти договір купівлі-продажу житлового будинку і передати їй, як покупцю, необхідні документи.

14.01.2016 року відповідачка знову запропонувала надати їй грошові кошти в розмірі 500 Євро, нібито для завершення процедури виготовлення технічної документації на вищевказаний будинок та земельну ділянку, пояснюючи це неможливістю здійснення продажу без виготовлення такої. Тому вона погодилась на вимогу відповідачки та передала їй 500 Євро, що становило 12785,57 грн., як завдаток, а відповідачка написала розписку про отримання таких коштів та зобов'язання до 01.03.2016 року укласти з нею договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку і передачу усієї документації.

Однак, після отримання від неї вказаних коштів, ОСОБА_2 до 10.03.2016 року зволікала в укладені договору купівлі-продажу будинку, пояснюючи кожен раз затримкою у виготовлені технічної документації по причині неодноразових помилок при проведені обмірів будинку.

10.03.2016 року вона здійснила перевірку через Інтернет сайт Міністерства юстиції України в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та встановила, що вищевказаний будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 ще 22.01.2016 року відчужила за договором купівлі-продажу іншій особі - ОСОБА_4.

Тому, зрозумівши, що ОСОБА_2 заволоділа її грошовими коштами шляхом обману, та вчинила щодо неї шахрайські дії, звернулася в правоохоронні органи із заявою про злочин. В ході досудового розслідування стало відомо, що одержані від неї грошові кошти в сумі 8000 дол. США та 500 Євро ОСОБА_2 передала в рахунок повернення грошових зобов'язань перед ОСОБА_4, які виникли між ними з жовтня 2015 року.

Вироком 13.02.2017 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 190, ч. 3 ст.190, ст. 70 КК України та засуджена до покарання у виді 3 років позбавлення волі умовно, з іспитовим строком 3 роки.

Тобто, ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу не виконала, на її неодноразові звернення в добровільному порядку повернути передані їй кошти відмовляється.

Під час розгляду справи судом позивач уточнила позовні вимоги, однак від позовних вимог про повернення безпідставно набутих коштів не відмовилася. Зазначила, що оскільки відповідачка отримала від неї кошти в сумі 8000 дол. США та 500 Євро як завдаток, то відповідно до вимог ст. 570, 571 ЦК України, у зв»язку з невиконанням зобов»язання з вини відповідача, така зобов»язана повернути їй завдаток в подвійному розмірі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 458 620 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 50 коп. У задоволенні позову в частині стягнення коштів з ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 4586,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 458 620 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 50 коп. оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначила, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування збитків шляхом стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів) у розмірі 458620 грн. 50 коп., суд першої інстанції, неправильно оцінивши докази, прийшов до помилкового висновку, що кошти в сумі 8000 доларів США і 500 Євро, які вона 16.12.2015 року і 14.01.2016 року отримала від позивача в рахунок укладення в наступному договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку та земельної ділянки, є завдатком згідно вимог ч.1ст.570, ст.571 Цивільного Кодексу України, а також безпідставно вирішив стягнути вказані кошти в еквіваленті в національній валюті не станом на час їх отримання, а на час подачі заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог. Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що грошові кошти в сумі 8000 доларів США і 500 Євро, є завдатком. Крім того, судовими рішеннями у кримінальному провадженні, у якому ОСОБА_3 була визнана потерпілою, встановлено факт заподіяння нею позивачу шкоди в розмірі 200396,01 грн., у зв»язку з чим вважає, що саме ця сума підлягає поверненню позивачу, так як остання відмовилася у подальшому купувати будинок і земельну ділянку, за які було передано аванс.

Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 458 620 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 50 коп. скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 скаргу підтримали, дали пояснення, аналогічні доводам скарги. Просили скаргу задоволити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 проти скарги заперечили. Просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з правилами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Встановлено, що 16.12.2015 року відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 кошти в розмірі 8000 дол. США як завдаток за продаж житлового будинкуАДРЕСА_1. Сторони домовились, що вартість будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, буде становити 13000 дол.США. Крім того, сторони домовились, що договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки буде укладено після отримання відповідачкою решти коштів в сумі 4500 грн. Факт отримання 8000 грн. підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 16.12.2015 року.

Згідно розписки від 14.01.2016 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 500 Євро. У розписці також зазначила, що 8000 дол. США та 500 Євро нею отримано як завдаток за продаж житлового будинку АДРЕСА_1. Після виготовлення документів для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку зобов»язувалася до 01.03.2016 року укласти договір купівлі-продажу даного будинку і передати усі документи покупцю.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2017 року у справі №442/5030/16-к, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 190 КК України у зв'язку з тим, що внаслідок злочинних дій вона умисно вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме коштами ОСОБА_3 в розмірі 8000 дол. США та 500 Євро за нібито завершення процедури з виготовлення технічної документації на будинок та земельну ділянку для укладення договору - купівлі продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2016 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 та 29.02.2016 року - укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,1095 га, договори посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легедою М.М.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 в її користь 458620, 50 грн., районний суд виходив з того, що відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Ч. 1 ст. 570 та ч.1 ст. 571 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. З письмових розписок відповідачки ОСОБА_2 від 16 грудня 2015 року та 14 січня 2016 року слідує, що грошові кошти в сумах відповідно 8000 доларів СІІІА та 500 Євро були отримані нею як завдаток за продаж житлового будинку по АДРЕСА_1, та в подальшому відповідачка свого зобов'язання не виконала, житловий будинок продала іншій особі ( відповідачу ОСОБА_4), а завдаток їй не повернула до цього часу. З огляду на вказане, суд вважав, що з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню додаткова сума у розмірі завдатку з врахуванням курсу гривні до іноземних валют станом на час подачі заяви про збільшення позовних вимог. Відтак, загальна сума завданих їй збитків, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 становить 458620, 50 грн. (8000 доларів СІІІА х 26.8510 = 214808.00 грн., 500 Євро х 29,0045 = 14502.25 грн., а разом сума завданих їй збитків становить 229310,25 грн.; сума яка підлягає стягненню становить 229310.25 грн. х 2 ).

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, обов'язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2017 року у справі №442/5030/16-к, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 190 КК України, оскільки вона умисно вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме коштами ОСОБА_3 в розмірі 8000 дол. США та 500 Євро за нібито завершення процедури з виготовлення технічної документації на будинок та земельну ділянку для укладення договору - купівлі продажу.

Тобто, вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 незаконно заволоділа майном ОСОБА_3 - грошовими коштами в сумі 8000 дол. США та 500 Євро шляхом обману, що виключає застосуванню до даних правовідносин при визначенні розміру безпідставно набутих коштів положень ч. 1 ст. 570 та ч.1 ст. 571 ЦК України.

Аналіз норм ст.99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Враховуючи, що кошти від ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 отримала в іноземній валюті, з урахуванням обмеженої сфери використання іноземної валюти та установленого способу виконання зобов'язання (у національній валюті), колегія суддів приходить до висновку, що суму, яка підлягає стягненню з неї в користь позивача відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, слід визначити в національній валюті за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що станом на день ухвалення рішення суду - 17.05.2018 року.

Станом на 17 травня 2018 року (день платежу, яким є рішення суду про стягнення суми) офіційний курс гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить: - 26.208 грн. за 1 долар США, 30.883 грн. за 1 Євро.

З врахуванням наведеного, сума, що підлягає стягненню становить 8000 дол. х 26.208 (еквівалент 1 дол.США) = 209 664 грн. та 500 Євро х 30.883 грн. (еквівалент 1 Євро) = 15441,5 грн.; 209664 грн. + 15441,5 грн. = 225105 грн.

З наведених мотивів рішення суду слід скасувати, постановити у справі нове судове рішення, яким позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 225105 грн. безпідставно набутих коштів.

В решті рішення суду не оскаржувалося, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування збитків шляхом стягнення безпідставно набутого майна задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 233608 грн. 15 коп. безпідставно набутих коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 6879 грн.30 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.