Справа № 754/6415/18
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, адвоката Лященко А.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Одночасно з позовною заявою представником позивача, адвокатом Лященко А.М. було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на квартиру №АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_3, а також на автомобіль марки «Toyota Corolla», кузов НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_4, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру заявником обґрунтована, оскільки повідомлені обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, обов'язок доказування і подання доказів:

- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

- докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

- доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та самої заяви про забезпечення позову, позивач (представник позивача) просять накласти арешт, на автомобіль марки «Toyota Corolla», кузов НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, що зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 Проте, дана обставина ґрунтується лише на припущеннях останніх, оскільки жодного доказу, який підтверджує право власності відповідача ОСОБА_4 на даний транспортний засіб позивачем та його представником надано суду не було.

Отже, доводи викладені в заяві про забезпечення позову, в частині накладення арешту на автомобіль, не підтвердженні жодними доказами, а базуються лише на припущеннях позивача, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153, 260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1, адвоката Лященко А.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру №АДРЕСА_2, що зареєстрована за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 10.07.2008р.).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити позивачу ОСОБА_1 та/або його представнику.

Копію ухвали для відома направити відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя