Справа № 504/4066/18
Провадження № 2/504/2311/18
РІШЕННЯ
06.12.2018 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря Мельникової В.М.,
за участі сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, -
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 4, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, яким просила суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 12.05.2001 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 12.
06.11.2001 року від цього шлюбу народився син ОСОБА_3.
Позивач підтримала у підготовчому засіданні свої вимоги просила їх задовольнити.
Відповідач вимоги позову у підготовчому засіданні визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував.
Сторони просили ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні, послались на те, що подальше збереження шлюбу є неможливим.
Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:
Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення.
Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство.
Сумісне життя суперечить інтересам подружжя.
Надання строку для примирення суд вважає недоцільним.
При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню.
За правилом частини 1 статті 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.
Отже сума 352,40 грн. з державного бюджету підлягає поверненню позивачці ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 105, 109 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 142, 207, 208, 255 ч. 1 п.5, ст. 256, 258-260 ЦПК України, суд,-
Прийняти визнання відповідачем ОСОБА_2 позову.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 12.05.2001 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 12 від 12.05.2001 року.
Повернути суму судового збору 352,40 грн. з державного бюджету на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.
Рішення після набрання ним законної сили направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лиманського районного управління юстиції ГТ УЮ в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко