Справа № 520/8930/18
Провадження № 2/521/4307/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді - Целуха А.П.,
за участю секретаря судового засідання - Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, суд-
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, накладений Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 від 02.12.2009року АН №346425, у виконавчому провадженні В-8/1099. Про наявність вказаних обставин позивач дізналася, отримавши витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. З витягу вбачалося, що 15.12.2009 року реєстратором: Одеська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано арешт нерухомого майна під реєстраційним номером 9348896. Підставою обтяження зазначено: «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 346425, 02.12.2009, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/1099. ОСОБА_2О.». Обєктом обтяження зазначено:невизначене майно, на все нерухоме майно. Що слугувало підставою вжиття органами ДВС вказаних дій, позивачу не відомо, проте накладений арешт перешкоджає власнику у розпорядженні майном, тому з метою відновлення свого порушеного права , позивач змушена звернутися до суду із позовом.
Позивачем до суду надано заву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
Представник відповідача, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, докази про належне сповіщення містяться у матеріалах справи.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з метою реалізації права власника, позивачем, ОСОБА_1 було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. З витягу вбачалося, що 15.12.2009 року реєстратором: Одеська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано арешт нерухомого майна під реєстраційним номером 9348896. Підставою обтяження зазначено: «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 346425, 02.12.2009, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/1099. ОСОБА_2О.». Обєктом обтяження зазначено: невизначене майно, на все нерухоме майно.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З листа відділу ДВС на позов не вбачається наявність правових підстав існування накладеного арешту, відсутні дані про наявність не закритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 і навіть не роз`яснено на чию користь цей арешт накладався, чому арештоване майно не реалізовано, чим завершено виконавче провадження, з яких причин арешт не знято при закритті провадження і він існує протягом 7 років, що перешкоджає власнику розпорядитись власністю.
Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 18, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна - задовольнити.
Заочне рішення може бутипереглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: ЦЕЛУХ А.П.