Справа № 463/876/18
Провадження № 2/463/1111/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання зарахувати на картковий рахунок № 970141 безпідставно списані кошти в сумі 600 гривень та про зобов'язання розблокувати електронний платіжний засіб платіжну картку № 970141, держатилем якої є ОСОБА_3.

Ухвалою від 22.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 20.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у ПАТ КБ «Приватбанк» з метою перерахування заробітної плати було відкрито картковий рахунок №970141 на імя позивача, та їй було видано відповідну пластикову картку для виплат. В грудні 2017 року на мобільний номер позивача надійшло повідомлення, про те що з її рахунку було списано грошові кошти в сумі 600 грн. Зважаючи на це, що зазначене списання грошових коштів відбулося в односторонньому порядку, без відома позивача, тобто не санкціоновано, вона звернулася на гарячу лінію ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання інформації про те, на якій підставі, без її вгоди були списані кошти в сумі 600 грн. з її банківського рахунку. Відповідачем було заблоковано її картковий рахунок, у звязку із підозрою банку, про вчинення з її карткою шахрайських дій. Зазначає, що вона не телефонувала до відповідних служб відповідача, не зверталася до правоохоронних органів з приводу тих чи інших шахрайських дій щодо її карткового рахунку, а тому блокування її карткового рахунку є незаконним, таким що порушує норми чинного законодавства, які регулюють порядок та строки блокування рахунків у звязку із вчиненням протиправних дій, також її майнові права та інтереси, оскільки на її рахунку де моменту блокування був залишок грошових коштів в сумі 600 грн., окрім цього після блокуванні рахунку її роботодавець не може перераховувати їй заробітну плату на вказаний рахунок, і відтак внаслідок такого блокування вона позбавлена можливості розпоряджатися належними їй грошовими коштами з вини відповідача, а тому її права як споживача банківських послуг мають бути поновленими. Просить позов задоволити.

19 квітня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Позивач 18.11.2017 року здійснила в торгівельній точці ТЦ І Епіцентр К № 2 в м. Львів покупку на загальну суму 864, 94 грн. Розрахунку за покупку позивачка здійснила карткою № 70141. У звязку з помилкою касира, з картки ОСОБА_3 було знято лише 264, 94 грн. З метою усунення недоплати за придбаний товар І ТЦ ЕПІЦЕНТР К № 2 м. Львів звернувся з листом № 15141 від 19.12.2017р. до Львівської І ОД АТ РайффайзенБанкАваль через термінал, якого позивачка здійснила оплату за придбаний товар.

На підставі вказаного листа та доданих до нього копією фіскального чеку і квитанції І від 18.11.2017р. АТ РайффайзенБанкАваль через термінал 30192917 здійснив 19.12.2017р. і без погодження з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК списання 600грн. з рахунку ОСОБА_3 в звязку з тим, що така трансакція була здійснена не санкціоновано, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК змушений здійснити блокування картки позивачки.

У судовому засіданні 16.05.2018 представник позивача відмовився від підтримання позовної вимоги про зобов'язання зарахувати на картковий рахунок № 970141 безпідставно списані кошти в сумі 600 гривень. Просить зобов'язати відповідача розблокувати електронний платіжний засіб платіжну картку № 970141, держатилем якої є ОСОБА_3.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, додатково пояснив, що картковий рахунок було заблоковано лише до моменту з'ясування обставин та ким було списано кошти з карткового рахунку. Після того, як було встановлено, що кошти списані з рахунку ОСОБА_3 банком АТ «РайффайзенБанкАваль, рахунок було розблоковано, оскільки підстав для блокування картки позивача не було. Крім того, представник позивача не надав жодних доказів того, що карта є дійсно заблокована. У звязку з цим просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог позивачем.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог).

Оскільки, представник позивача в судовому засіданні 16.05.2018 року відмовився від позовних вимог в частині зобов'язання зарахувати на картковий рахунок № 970141 безпідставно списані кошти в сумі 600 гривень. Суд приймає таку відмову, та розглядає позов в частині зобов'язання відповідача розблокувати електронний платіжний засіб платіжну картку № 970141, держатилем якої є ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи на імя ОСОБА_3 дійсно відкрито картковий рахунок №970141, що підтверджується довідкою про рух коштів (а.с.9).

Статтею 526 Цивільного кодексу України, визначається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження і видачу відповідних сум та проведення інших операцій за рахунком, також банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до положень ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Представник позивача жодними належними та допустими доказами не довів того, що на даний час дійсно заблоковано електронний платіжний засіб платіжну картку № 970141, держатилем якої є ОСОБА_3.

А тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, у звязку із чим в їх задоволенні слід відмовити, понесені позивачами судові витрати на відповідача не покладати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 15, 18, 81, 82, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 (місце проживання: 79495, м. Львів-Винники, вул. Ломоносова, 70, і.н. НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) про зобов'язання розблокувати електронний платіжний засіб платіжну картку № 970141, держатилем якої є ОСОБА_3 відмовити за безпідстаністю.

Дата складання повного рішення 25.05.2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Жовнір Г.Б.