Справа № 462/4309/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Галайко Н.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби, Прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 25 000 грн. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.11.2015 року він звернувся у прокуратуру Львівської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області - ОСОБА_2 за ознаками ст.366 КК України. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, Наказу ГПУ №139 від 06.04.2016 року начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 необґрунтовано, безпідставно не було внесено відомості у ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області - ОСОБА_2 за ознаками ст.366 КК України. Тому такі дії вважає протиправними та бездіяльністю. У березні 2016 року він був змушений звернутися із скаргою до Галицького районного суду м. Львова на протиправну бездіяльність начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3. 03.03.2016 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/1434/16-к зобовязано начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 10.11.2015 року. ОСОБА_1 вбачає у діях начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 зловживання владою, службовим становищем, тобто умисна бездіяльність, з метою покрити злочин скоєний проти нього слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області - ОСОБА_2 та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. ОСОБА_1 вважає, що такі дії завдали йому істотної шкоди, охоронюваним законом правам, свободам та інтересам. Також ОСОБА_1 вважає, що незаконними, протиправними діями начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через його повну бездіяльність, умисел на приховання злочину скоєного проти нього злочину, що негативно вплинуло на його звичайний ритм життя. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у сумі 25 000 грн. У звязку із наведеним, змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Згідно з повідомленнями про вручення, які надійшли до суду, відповідач - Державна казначейська служба 06.08.2018 року отримав позовну заяву з додатками, відповідач - Прокуратура Львівської області отримав 03.08.2018 року позовну заяву з додатками, однак відзиву на позовну заяву відповідачі не подали.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що 03.03.2016 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/1434/16-к зобовязано начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 10.11.2015 року (а.с. 3).

ОСОБА_1 вбачає у діях начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 зловживання владою, службовим становищем, тобто умисна бездіяльність, з метою покрити злочин скоєний проти нього слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області - ОСОБА_2 та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. ОСОБА_1 вважає, що такі дії завдали йому істотної шкоди, охоронюваним законом правам, свободам та інтересам.

Також ОСОБА_1 вважає, що незаконними, протиправними діями начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_3 йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через його повну бездіяльність, умисел на приховання злочину скоєного проти нього злочину, що негативно вплинуло на його звичайний ритм життя. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у сумі 25 000 грн.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.10-1 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність" . Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду ( підпункт 5 пункту 4 цього Положення ).

У відповідності до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не представлено належних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди в сумі 25 000 грн., з врахуванням обсягу душевних страждань, яких він зазнав, внаслідок бездіяльності слідчого Степаненко І.Я., та виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню, а тому необхідно стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2 000 грн. моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 89, 264-265 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 /дві тисячі/ грн.

В решті вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: Державна казначейська служба України, Код за , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Відповідач: Прокуратура Львівської області, Код за , що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Шевченка, 17/19.

Текст рішення виготовлено 20.08.2018 року.

Суддя/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя: