Справа № 459/2997/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/92/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя, з участю третьої особи ПАТ «Кристалбанк»,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно з якою:

1) сторони відмовляються від своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя (ідеальний та реальний), в тому числі з урахуванням боргових зобов'язань;

2) визнано за ОСОБА_2 право володіння та користування квартирою по АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3 право володіння та користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_2 та іншим майном подружжя, крім вище вказаної квартири. При цьому сторони зобов'язуються не втручатись та не претендувати на таке роздільне володіння і користування майном одна одної, оскільки правом розпорядження цим майном вони не наділені;

3) ОСОБА_2 зобов'язується заявлений нею позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобілів недійсними залишити без розгляду;

4) цією мировою угодою сторони стверджують, що усі спірні питання щодо поділу майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з врахуванням боргових зобов'язань та стягнення частини здійсненої виплати за кредитними договорами врегульовано;

5) на відшкодування судових витрат одна одній Сторони не претендують.

Провадження по справі закрито.

Ухвалу оскаржила представник ПАТ «Кристалбанк» ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою. Звертає увагу, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ПАТ «Кристалабанк», як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору іпотеки від 03.05.2007 року. Дане нерухоме майно придбане на підставі Договору купівлі-продажу від 03.05.2007 року за рахунок кредитних коштів, отриманих ОСОБА_3 на підставі кредитного договору від 03.05.2007 року в розмірі 38380,00 доларів США. Нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 перебуває в іпотеці ПАТ «Кристалбанк», як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору іпотеки від 17.12.2007 року. Дане нерухоме майно було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 17.12.2007 року у розмірі 199 000 доларів США. Зазначає, що враховуючи вимоги Закону України «Про іпотеку» та ст.ст.63,69 Сімейного кодексу України власники майна переданого в іпотеку не мають права на поділ майна, яке перебуває в іпотеці. Таким чином домовленість подружжя щодо поділу майна, яке перебуває в іпотеці є неправомірною, а затвердження такої мирової угоди суперечить нормам законодавства. Визнаючи мирову угоду та права ОСОБА_2 на майно передане в іпотеку ОСОБА_3 були порушені права та інтереси ПАТ «Критслабанк», як іпотекодержателя, оскільки Банк буде позбавлений можливості звернути стягнення на підставі договору іпотеки. Визнаючи мирову угоду, суд не встановив чи спірне майно є дійсно спільною сумісною власністю подружжя та чи підлягає воно розподілу, що суперечить правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-801цс16. Просить скасувати ухвалу, відмовити у затвердженні мирової угоди та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони по справі та учасники справи в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст. 247 ч.2 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвала, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що третьою особою по справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя є ПАТ «Кристалбанк», представник якого не брав участі в судовому засіданні, в якому визнана мирова угода та не висловив свою думку з приводу зазначеного.

Нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ПАТ «Кристалбанк» як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору іпотеки № 0781/0151/325570 від 03.05.2007 року. Спірна квартира була придбана згідно Договору купівлі-продажу від 03.05.2007 року за рахунок кредитних коштів, отриманих ОСОБА_3 на підставі Кредитного договору від 03.05.2007 року у розмірі 38 380,00 доларів США.

Згідно мирової угоди, визнаної судом 10.11.2017 року право володіння та розпорядження квартирою визнано за ОСОБА_2

Нерухоме майно в АДРЕСА_2 перебуває в іпотеці ПАТ «Кристалбанк» як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору іпотеки №010/08-3/3419/в/1 від 17.12.2007 року. Дане нерухоме майно було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_3 за Кредитним договором від 17.12.2007 року у розмірі 199 000,00 дол. США. При визнанні мирової угоди думка представника третьої особи не врахована, участі в укладенні та підписанні мирової угоди представник банку не брав.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак, спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Згідно роз»ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Визнаючи укладену між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мирову угоду, суд першої інстанції не врахував, що розподіл майна, яке перебуває в іпотеці, порушує права іпотекодавця, оскільки може відбутися зміна власника майна, який не є стороною договору іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть, у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Разом з тим, у даному випадку відсутня така умова як перехід права власності на предмет іпотеки, оскільки у позивача право спільної сумісної власності на майно виникло одночасно з відповідачем, що передбачено ст. 60 СК.

З приводу вище зазначеного апелянтом долучено для порівняння ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року, від 18.02.2015 року, які знаходяться у матеріалах справи.

Отже, якщо, навіть, на час придбання в шлюбі майна використовувалися позичені кошти одним з подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім»ї .

Згідно приписів ст. 207 ч.1 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов»язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно ч.5 ст. 207 ЦПК суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Із матеріалів справи встановлено, що при визнанні мирової угоди між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не враховано думку ПАТ «Кристал Банк» права якого торкаються умов мирової угоди.

Відповідно до ст.379 ч.1 п. 4 ЦПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ст. 268 ч.5 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 383, 384, 391 ЦПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Кристалбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 10 листопада 2017 року скасувати.

Справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 травня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота