СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 травня 2018 року м.Снігурівка
Справа № 485/268/18
Провадження № 2/485/314/18
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Фортуни Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Забаровської С.А.,
У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання не з'явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір шляхом підписання сторонами 31.03.2014 р. заяви разом з Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору б/н від 31.03.2014 р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом та пільговим періодом до 55 днів, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до Витягу з тарифу обслуговування кредитної карти "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", на час підписання анкети-заяви щомісячна базова ставка на час підписання анкети-заяви становила 2,5%, тобто 30,00 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
Згідно з п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач як користувач платіжної картки зобов'язаний до сплати заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним договором.
Згідно з п. 2.1.1.5.6, у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту і Овердафту), оплаті винагороди Банку.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, установленими тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів на рік.
Згідно з наданим Банком розрахунком, проценти за користування кредитом складали: з 31.03.2014 р. по 31.08.2014 р. 30,00 % річних (ставка 2,5 % щомісячно по кредитним операціям); в період з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. 34,80 % річних (ставка 2,9 % щомісячно); в період з 01.04.2015 р. по 31.12.2017 р. 43,20 % (ставка 3,6 % щомісячно).
Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Саме такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України№6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року.
Доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку позивач суду не надав.
Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено право Банку в односторонньому порядку здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.
Ураховуючи викладене, суд не приймає як належний доказ, наданий Банком розрахунок заборгованості за користування кредитом у розмірі 31 760,98 грн., яка складається з: 695,00 грн. - заборгованість за кредитом; 25 177,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1488,62 грн. (процентна складова).
Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем така.
Заборгованість за кредитом 695,00 грн.
Ураховуючи, що сальдо поточної заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості за кредитом станом на 25.05.2014 р. становить 0,00грн., заборгованість за процентами за користування кредитом така.
з 26.05.2014 р. по 31.12.2017 р. 695,00х30,00%:360х1316=762,18 (де 695,00 грн. заборгованість за кредитом, 30,00 відсоткова ставка, 360 днів, 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», 1316 кількість днів прострочення платежу);
Таким чином, загальна заборгованість за процентами відповідача становить 762,18 грн.
Умовами і правилами надання банківських послуг позивачем передбачалась сплата позичальником комісій, однак такі умови ним не підписані, за таких обставин така вимога відповідача є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Крім того, умовами спірного кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той час, сторонами передбачено сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобов'язань.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч.3ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеняє одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що позивач не надав розрахунку пені, оскільки наданий розрахунок заборгованості містить загальну суму комісії та пені, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Умовами.
Відповідно до умов та правил надання банківських послуг при порушені клієнтом строків платежів більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Загальний розмір судового штрафу становить: 500,00 грн. фіксована частина та 72,86 грн. процентна складова, яка розрахована за формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за процентами) х 5%, ((695,00+762,18)х5%= 72,86).
Таким чином, загальний розмір судового штрафу становить 572,86 грн.
Ураховуючи вищевикладене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить 2030,04 грн., з яких: 695,00 грн. заборгованість за кредитом, 762,18 грн. заборгованість за відсотками, 572,86 грн. судові штрафи.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 6,39 % (31 760,98 грн. сума, яка заявлена до стягнення позивачем, 2030,04 грн. сума, яка підлягає до стягнення з відповідача), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 112,59 грн.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 76-78, 81, 141, 247, 280 ЦПК України, суд
- позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково;
- в решті задоволення позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.Ю.Фортуна