Справа №489/2576/16-ц 30.05.2018
Провадження №22-ц/784/923/18
Справа 489/2576/16-ц Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Провадження № 22-ц/784/923/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Категорія: 27
Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Горенко Ю.В.

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2018 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк предявило позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 03 квітня 2015 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у сумі 48812,33 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 05 травня 2016 року склала 72164,06 грн. (45595,61 грн. заборгованість за кредитом, 7087,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14590,56 грн. заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, 4890,02 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди)), Банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 цю заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03 квітня 2015 року, яка станом на 05 травня 2016 року складає 72 164,06 грн., а саме: 45 595,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7 087,87 грн. заборгованість за відсотками, 14 590, 56 грн. заборгованість з пені та комісії, 4 890,02 грн. штраф.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки.

За змістом ст.ст.525,526,612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 квітня 2015 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у сумі 48812,33 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також зобовязувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кінцевий термін погашення кредиту 30 квітня 2018 року.

Ця угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №б/н від 19 червня 2012 року, №SAMDN0227 від 22 червня 2012 року. Заборгованість за першим договором зменшена до 37773,48 грн., а за другим -до 16658,85 грн., що загалом склало 54432 грн. 33 коп.

За цією угодою (п.1.3.) позичальник взяв на себе зобовязання в день її підписання мати залишок на відкритому у Банку рахунку в розмірі 5620 грн.

Таким чином, внаслідок новації попередніх двох кредитних договорів, дати укладення яких не збігаються з тими, що зазначені в Генеральній угоді, сума основного боргу на час укладання Генеральної угоди становила 48812,33 грн. (37773,48 грн. + 16658,85 грн. - 5620 грн.).

Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що Позичальник зобовязується погашати заборгованість в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця він надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1 770 грн. 91 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат згідно Умов та правил.

Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і Правил.

Згідно з п.2.8 Генеральної угоди у разі порушення позичальником зобовязань з повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої визначений в Умовах і правилах за кожен день прострочки.

Відповідно до п.1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди у випадку порушення Позичальником строків погашення кредиту він зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 4 890 грн. 02 коп.

Станом на 05 травня 2016 року Банком розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складає 72164,06 грн. (45595,61 грн. заборгованість за кредитом, 7087,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14590,56 грн. заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, 4890,02 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди).

Враховуючи те, що позичальник належним чином зобовязання по поверненню кредиту не виконав, суд правомірно стягнув з нього на користь банку основну суму боргу 45595,61 грн., 7087,87 грн. процентів та 4890,02 грн штрафу.

Аргументи апелянта щодо відсутності двох кредитних договорів на які є посилання в Генеральній угоді не спростовують висновки суду, тому що внаслідок новації заборгованості за двома кредитними договорами сторони уклали нову угоду, яка недійсною в установленому порядку не визнана в якій дійшли згоди про суму боргу та визначили нові умови її повернення, включаючи сплату відсотків та передбачили відповідальність за порушення грошового зобовязання. Виходячи саме з цих нових умов Генеральної угоди суд і вирішував спір по суті.

В той же час з рішенням суду в частині стягненні пені та комісії погодитись не можна.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірної угоди, а саме пунктом 2.8 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даній угоді, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення без зазначення її розміру. Така інформація відсутня і в Умовах та Правил надання банківських послуг, а також у затверджених тарифах.

У той самий час, згідно з п.2.2. Генеральної угоди сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеної в Генеральній угоді.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за вищевказаною угодою свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Стягуючи з позичальника на користь банку комісію суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Генеральною угодою нарахування комісії за користуванням кредитом не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в частині вимог про стягнення пені та комісії в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Часткове задоволення позову є підставою (ст.ст.141,376 ЦПК) для пропорційного зменшення судових витрат та зміни рішення суду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374-376, 382 ЦПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2018 року в частині задоволених вимог про стягнення пені та комісії скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 681,42 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2018р.

Головуючий: Судді: