ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2883/18 Справа № 182/2725/16 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів", товариство з обмеженою відповідальністю "Прімо Колект" про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 жовтня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 7 077 грн. зі сплатою 0,01 % річних зі строком сплати - до 08 жовтня 2014 року на споживчі потреби. 10 лютого 2014 року позивачка достроково сплатила суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 2359,08 грн., однак ПАТ "Альфа-Банк" не надало довідку про припинення кредитного договору. На неодноразові звернення позивачки щодо припинення кредитного договору ПАТ "Альфа-Банк" не надало відповіді, а листом від 10 червня 2014 року повідомило про те, що для розгляду її заяви потрібно більше часу. Вказувала на ведення відповідачем нечесної підприємницької практики. Вважає, що умови кредитного договору не відповідають вимогам закону.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано недійсним кредитний договір від 07 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк", повернено сторін у первісний стан: суму грошових коштів в розмірі 7077 грн., яка була сплачена позивачкою залишено за банком; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 сплачених нею суми відсотків, штрафів (пені), комісій за кредитним договором за період часу з 01 листопада 2012 року по 10 лютого 2014 року в розмірі 3397,56 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що при укладенні спірного кредитного договору від 07 жовтня 2012 року відповідач застосував заходи, які за своєю формою та змістом є нечесною підприємницькою практикою, що заборонено Законом України "Про захист прав споживачів".

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при укладені кредитного договору позивачці було надано вичерпну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, строку на який кредит було надано та окремо розміру кожного щомісячного платежу: суми погашення по тілу кредиту, відсоткам та по комісії. Крім того, апелянт зазначає, що підпис ОСОБА_1 в кредитному договорі та сплата останньою періодичних платежів свідчать про її обізнаність та згоду з його умовами, в тому числі, щодо сплати комісійної винагороди. Також, скаржник вказує, що позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами оспорюваного кредитного договору 07 жовтня 2012 року, однак з позовом звернулася лише в травні 2016 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні Кредитного договору № 401289751 від 07.10.2012 року ПАТ "Альфа-Банк" застосовано заходи, які за своєю формою та змістом є нечесною підприємницькою практикою, що заборонено положенням Закону України "Про захист прав споживачів".

Однак, з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що 07 жовтня 2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який викладено в письмовій формі, підписано сторонами та скріплено печаткою банку.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 7 077 грн. зі сплатою 0,01 % річних, кінцевий строк сплати визначено 08 жовтня 2014 року.

Відповідачем в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом цієї норми закону ніхто не може бути примушений до укладення договору, що не відповідає його волі.

Згідно зі ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтами регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір викладено в письмовій формі, підписано сторонами та скріплено печаткою банку, тобто він є чинним.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним.

Відповідно до ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно п. 2.7. Договору сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг визначена в Додатку №1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною, а пунктом 2.8. цього Договору передбачена сплата комісійної винагороди Банку, яка становить: 5,00% від суми кредиту за надання (інформації() виписок за рахунками за період з 1-го по 24-й місяць користування кредиту, 35 грн. - за приймання готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банк, 1,8% від суми переказу - за використання операційного переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування.

В пункті 5 цього Договору зазначено, що підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацію про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачено нормами Закону України "Про захист прав споживачів" та нормативними документами НБУ, а також з Загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб в Пат "Альфа-Банк", затвердженими Розпорядженням ПАТ "Альфа-Банк" №4363 від 07 грудня 2011 року, які йому роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що (2) він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього на дату його укладення.

Враховуючи, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови, банк надав позивачці інформацію щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, - колегія суддів вважає, що вказані факти свідчать про згоду ОСОБА_1 з умовами спірного кредитного договору.

При цьому, колегія суддів відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не може визнати окремі пункти спірного кредитного договору недійсними, оскільки позивачка посилалась на його недійсність в цілому в зв'язку із застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики при його укладенні.

Посилаючись на ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", ОСОБА_1 вказала, що банк веде нечесну підприємницьку діяльність.

Зазначає, що кредитний договір був укладений на умовах, що обмежують права споживача.

Однак, як вже зазначалося вище, ОСОБА_1, підписуючи кредитний договір, погодилася із зазначеними у ньому умовами та протягом тривалого часу не висувала ПАТ "Альфа-Банк" жодних претензій щодо незгоди з окремими пунктами цього Договору або ж щодо нерозуміння нею окремих його частин.

А тому, доводи ОСОБА_1 про те, що Кредитний договір № 40128751 від 07 жовтня 2012 року викладено наскільки дрібним шрифтом, що він є незрозумілим, не можуть бути підставою для задоволення її позовних вимог, оскільки, при його укладенні вона не заявляла будь-яких претензій щодо розміру шрифту та неможливості його прочитати. При цьому, ОСОБА_1 не була обмежена у праві відмовитись від його укладення, у випадку, якщо шрифт цього Договору є для неї нечитабельним, з проханням викласти текст договору більшим шрифтом до банку не зверталася.

Позивачка у порушення ст. 81 ЦПК України не довела, що при укладенні спірного договору вона діяла під впливом обману з боку відповідача, що банк намагався ввести її в оману, тобто у даному випадку відсутні передбачені у статті 230 ЦК України підстави для визнання договору недійсним. Всі твердження позивачки ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до пунктів 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз'яснено, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновки, що укладаючи спірний правочин, сторони діяли вільно та свідомо, позивачка не довела наявності обману з боку банку при укладанні спірного договору, її доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому в зв'язку із цим задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального закону підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 268, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів", товариство з обмеженою відповідальністю "Прімо Колект" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко