Головуючий у І інстанції Яровенко Н.О.
Провадження №22-ц/824/2859/2018 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Шуляку Д.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просила про його задоволення, посилаючись на те, що 13 червня 2015 року о 13 год. 40 хв. відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Тампере в м. Києві, не врахував обстановку, здійснюючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Форд», д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача, порушивши п. 16.12 ПДР України, що призвело до ДТП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті вказаної ДТП автомобілю «Форд», д/н НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень, а позивачу - матеріальної шкоди. Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-6632131 від 18.07.2014 року та страхового Акту ДКВЦ-10438, затвердженого 09.11.2015 року ПАТ «Українська страхова група», позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49 490,00 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_2, відповідно до звіту про оцінку КТЗ № 01/24/06 від 24 липня 2015 року, складає 222 938,68 грн., позивачка просила стягнути з відповідача з урахуванням виплаченого їй страховою компанією страхового відшкодування на свою користь 173 448,68 грн. на відновлювальний ремонт автомобіля (222 938,68 грн. - 49 490,00 грн.).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитки на відновлювальний ремонт, завдані внаслідок ДТП, в сумі 173 448 грн. 68 коп. та 1 734 грн. 49 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача подану апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2015 року о 13 год. 40 хв. на вул. Тампере, 13 в м. Києві внаслідок ДТП автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою від 13 червня 2015 року, виданою відділом ДАІ з обслуговування Дніпровського району при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а.с.7).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 13 червня 2015 року о 13 год. 40 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Тампере у м. Києві, під час руху не врахував дорожню обстановку, здійснюючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю «Форд», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, чим порушив п. 16.12 ПДР України.

Листом ПАТ «СК Українська страхова група» № 03/7059 від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 повідомлено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 6632131 становить 50 000,00 грн. Страхове відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. (за вирахуванням франшизи, розмір якої становить 510,00 грн.) буде сплачено на розрахунковий рахунок згідно її заяви, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.31).

Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-24/06, складеного 24 червня 2015 року оцінювачем - суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Форд», д/н НОМЕР_2, на момент оцінки складає 222 938,68 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу «Форд», д/н НОМЕР_2 без врахування аварійних пошкоджень на момент оцінки складає 237 494,72 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті аварійних пошкоджень транспортного засобу «Форд», д/н НОМЕР_2 на момент оцінки складає 156 349,77 грн. (а.с.9-30).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у справі підстав для відшкодування відповідачем завданої з його вини позивачу шкоди, що вбачається з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Так, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Форд», д/н НОМЕР_2, який внаслідок винних дій ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень, в зв'язку з чим обґрунтованим є висновок суду про те, що позивач має право на відшкодування завданих їй, як власнику транспортного засобу, збитків.

При цьому, зважаючи на факт виплати позивачу страховою компанією страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн., правильним та таким, що узгоджується з положеннями ст.1194 ЦК України, є і висновок суду про те, що ОСОБА_2, як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), беручи до уваги недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Враховуючи викладене, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яке позивач отримала від страхової компанії.

Разом з тим, судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено помилку при визначенні розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд обрахував цей розмір, взявши до уваги вартість відновлювального ремонту (222 938,68 грн.), доказів проведення якого позивачем суду надано не було, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Враховуючи недоведеність позивачем факту проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, суду першої інстанції при визначенні розміру коштів, що підлягали стягненню на користь позивача, слід було брати до уваги вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті аварійних пошкоджень транспортного засобу «Форд», д/н НОМЕР_2, який згідно звіту про оцінку КТС від 24.06.2015 року складає 156 349,77 грн. (а.с.15).

Таким чином, сума коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 106 859 грн. 77 коп. (156 349 грн. 77 коп. матеріального збитку - 49 490 грн. 00 коп. сплаченого страхового відшкодування).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом при ухваленні рішення допущено помилку у визначенні розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, рішення суду в цій частині підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. Рішення суду в іншій частині підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року змінити в частині розміру стягнутих коштів, визначивши їх в сумі 106 859 грн. 77 коп.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: