АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/3651/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3386/2018
Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у суді апеляційної інстанції:ОСОБА_2

24 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом Першого заступника військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Адміністрації державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ОСОБА_4 у період з 8 серпня 2009 року по 20 червня 2013 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та з ним укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і навчальницького складу від 8 серпня 2009 року та від 2 квітня 2012 року на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку.

Зазначив, що після закінчення інституту відповідач у період з 21 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року проходив службу в Держспецзв'язку на посадах осіб начальницького складу.

Наказом ГУ президентського зв'язку Держспецзв'язку від 30 вересня 2015 року №66-ос «Про особовий склад» відповідача звільнено у запас ЗСУ у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Також зазначив, що остаточний грошовий розрахунок після закінчення навчання в Інституті з відповідачем проведено по 20 червня 2013 року включно.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_4 втрати, пов'язані з його утриманням в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Адміністрації державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України заборгованість в розмірі 60691 грн. 17 коп..

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і винести постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, між Тимчасово виконуючим обов'язки начальника Інституту спеціального зв'язку та захисту НТУУ «КПІ» полковником ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу на строк з 8 серпня 2009 року по 31 липня 2012 року.

Також між начальником Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» генерал-майором Держспецзв'язку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладений контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу на строк з 2 червня 2012 року до 30 червня 2013 року.

Між Заступником голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладений контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу на строк з 21 червня 2013 року до 20 червня 2018 року.

Відповідно до Витягу з наказу Головного управління президентського зв'язку №66-ос від 30 вересня 2015 року ОСОБА_4 звільнено зі служби за підпунктом 6 пункту 92 (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року №1828, у запас Збройних Сил України.

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку - Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» №136 від 136 від 27 січня 2017 року повна сума визначених до відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням курсанта ОСОБА_4 за період з 8 серпня 2009 року по 20 червня 2013 року становить 60691 грн. 17 коп.( а.с. 24).

З акту службового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 повідомив про небажання щодо подальшого проходження служби, зі своїм звільненням погодився, інших заперечень та заяв не висловив.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 направлялась претензія про сплату заборгованості за утримання, проте вищезазначена претензія відповідачем проігнорована, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення (а.с. 28).

Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують Державній службі спеціального зв'язку та захистку інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, передбачені контрактом про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач був звільнений не за власним бажанням, та очікував на пропозицію Адміністрації державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації про поновлення на роботі та відробив би затрачені на нього державні кошти у сумі 60691,17 грн. не приймаються судом до уваги, оскільки на даний час відповідач на роботі не поновлений, з таким позовом до суду не звертався, навпаки повідомив про небажання щодо подальшого проходження служби, зі своїм звільненням погодився.

Згідно пункту 3 Контракту відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання в Інституті; у разі звільнення зі служби під час навчання або протягом п'яти років після закінчення навчання в Інституті добровільно відшкодувати витрати Держспецзв'язку, пов'язані з його утриманням в Інституті згідно вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звільнено зі служби за підпунктом 6 пункту 92 (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року №1828, у запас Збройних Сил України, що підтверджується Витягом з наказу Головного управління президентського зв'язку №66-ос від 30 вересня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення коштів з ОСОБА_4 у зв'язку із порушенням Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового та начальницького складу та укладеного між сторонами контракту.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий

Судді