№ 637/480/18
№ 2/637/214/18
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2018 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

3 травня 2018 року позивач, в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у праві користування власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Сонячна (Радянська), 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, який належить позивачу на праві приватної власності, посилаючись на нестерпну, антисоціальну поведінку відповідача по відношенню до неї, їхньої доньки, постійні сварки, псування домашнього майна, відсутність будь-якої участі у сплаті комунальних послуг та наявністю перешкод у користуванні будинком.

4 травня 2018 року судом направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області з приводу надання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Станом на 29.05.2018 року вищезазначена інформація до суду не надходила.

Після подання вищевказаної позовної заяви, до відкриття провадження у справі, від представника позивача 25.05.2018 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме: забороно користуватися житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Сонячна (Радянська), 61, с. Безмятежне Шевченківського району Харківської області, оскільки відповідач постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує насилля в сімї, що негативно впливає на всіх членів сімї, в тому числі і на малолітню дитину. На прохання переїхати проживати в інше житло відповідач відмовляється, забороняє їм користуватися житловим будинком, комунікаціями, зокрема, газом, водопроводом, погрожує вивезти з будинку все майно, 19.05.2018 року пошкодив насосну станцію, супутникову антену, внаслідок чого позивач змушена була викликати поліцію. Внаслідок нестерпної, антисоціальної поведінки відповідача з 23 березня по 19 квітня 2018 року позивач з дитиною змушені були піти з власного будинку та проживати у сусідів та у родичів. На даний час позивач з донькою в житловому будинку не проживають, з 19 травня 2018 року мешкають на роботі у приміщенні Безмятежненського фельдшерсько-акушерського пункту, намагання вмовити відповідача не вчиняти сварки, не псувати майно, дотримуватися правил співжиття або знайти собі інше житло, не приводять до жодних результатів. Постановами Шевченківського районного суду Харківської області від 03.04.2018 року та 24.05.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.04.2018 року № 02-72/1031 спільне проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2 на одній житловій площі визнано недоцільним. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення на даний час в подальшому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки без заборони користуватися житловим будинком в судовому порядку відповідач продовжує проживати в житловому будинку, не має наміру його звільняти, змушує її з малолітньою донькою залишати житловий будинок, оскільки спільне проживання з ним нестерпне та неможливе, продовжує руйнувати житло, є реальна загроза та факти пошкодження майна, комунікацій та крадіжка особистих речей позивача та речей домашнього вжитку, так як відповідач на даний час проживає в будинку один.

Перевіривши матеріали справи, обставини, викладені в заяві, подані докази, суд дійшов наступного.

В провадженні Шевченківського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа № 637/480/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у праві користування власністю шляхом виселення.

Згідно дослідженим матеріалам справи встановлено, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Сонячна (Радянська), 61, с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2006 року (а.с. 12-19).

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові майна належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року) визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Натомість, положеннями ч. 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, заява подана з порушенням вимог частини 1 ст. 152 ЦПК України, яка передбачає, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 153 ЦПК України ,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя

ОСОБА_5