Справа №: 398/987/18
провадження №: 2/398/1401/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" травня 2018 р., Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Ніколаєва М.В., з участю секретаря Безкоровайної А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 68437 грн. 94 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2014 року відповідач отримав від нього, під розписку грошову позику в сумі 33800 грн. 00 коп. Борг зобов'язався повернути в строк до 20 лютого 2016 року. Відповідач станом на 21.02.2016 року борг так і не сплатив, чим порушує взяті на себе зобовязання.

В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає в повному обсязі, розгляд справи просить провести за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно письмової розписки від 20 лютого 2014 року, ОСОБА_2, отримав в борг 33800 (тридцять три тисячі вісімсот) грн. від ОСОБА_1, строком на два роки, з 20 лютого 2014 року по 20 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд звертає увагу, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідачем подано суду відзив, в якому він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. На день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині повернення боргу, процентів та інфляційних втрат від суми позики, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Суд, враховує, що шляхом усних перемовин спір між сторонами вирішено не було, в звязку з чим ОСОБА_1 вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Наявність у позивача оригіналу розписки, яка долучена до матеріалів справи, свідчить про неповернення відповідачем боргу. Суд погоджується з розрахунком суми позовних вимог, наведеним позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем ОСОБА_1 сплачено при поданні позову до суду 704,80 грн. судового збору, що підтверджено платіжним дорученням № 22063096-1 від 30.03.2018 року, відповідачем до початку розгляду справи по суті позов визнано повністю, а тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

За наведених вище обставин, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики від 20 лютого 2014 року на загальну суму 68437 (шістдесят вісім тисяч чотириста тридцять сім) грн. 94 коп., яка складається із заборгованості за договором позики 33800 (тридцять три тисячі вісімсот) грн., проценти за користування позикою 25207,74 грн., індекс інфляції 9430,20 грн.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути з державного бюджету ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати в сумі 352,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В.Ніколаєв