МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/404/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря Довженко О.А., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності,-

встановив:

20 березня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в лютому 1992 року між позивачем ОСОБА_1 та радгоспом "Ім. Тельмана" було укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, за яку позивачем 02 березня 1992 року сплачено 2690 рублів. 19 жовтня 2000 року виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ухвалено рішення № 37 про оформлення за позивачем ОСОБА_1 право власності на зазначену вище квартиру та про видачу позивачеві свідоцтва про право власності на квартиру. Посилаючись у позові на те, що вказане вище рішення виконавчого комітету Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 37 від 19 жовтня 2000 року так і не було направлено до комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації", для подальшої реєстрації за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначене вище нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, при цьому 16.11.2018 її представник ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за їх із позивачем відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 18.10.2018 відповідач подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника; проти задоволення позову відповідач не заперечував.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

02 березня 1992 року радгоспом "Ім. Тельмана" було прийнято від ОСОБА_1 за квартиру 2690 рублів (а. с. 5).

Згідно з довідкою Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 15 березня 2018 року радгосп "Ім. Тельмана" було ліквідовано; після ліквідації радгоспу "Ім. Тельмана" все майно було передано на баланс Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 12).

Як слідує з копії рішення Виконавчого комітету Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 39 від 19 жовтня 2010 року "Про оформлення права власності на житловий будинок", 19 жовтня 2010 року Виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, на підставі заяви ОСОБА_1, а також записів погосподарської книги № 2, сторінка № 67, особовий рахунок НОМЕР_2, за якими ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1, вирішено оформити за ОСОБА_1 право власності на зазначену вище квартиру (а. с. 68).

Постановою Верховної Ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» від 12 травня 2016 року № 1353 - VIII, у тому числі, село Улянівка Миколаївського району Миколаївської області перейменовано на село Михайлівка (а. с. 83 - 86).

Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації «Про перейменування об'єктів топоніміки та демонтаж пам'ятників та пам'ятних знаків" № 197 - р від 21 травня 2016 року, у тому числі, вулицю Радянську в селі Михайлівка, Миколаївського району Миколаївської області перейменовано на вулицю Андрія Шептицького (а. с. 82).

З матеріалів справи слідує, що підтвердженням належності квартири АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 є лише записи в погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952 IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.

З наведеного слідує, що записи в погосподарських книгах є належним підтвердженням права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім цього, суд бере до уваги, що визнання за позивачем права власності на вказане майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Червоне Поле, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; номер і серія паспорта НОМЕР_3)право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова

16.11.2018