Справа №336/3905/18
Провадження № 2/336/2253/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Падалка А.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/3905/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, без проведення судового засідання та повідомлення сторін,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 17.07.2018 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №14, який розташований по вул. Нариманова (Чумацтва) у м.Запоріжжі.

За змістом позову, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-2804 від 30.07.2008. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані позивачка та її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не мешкає за вказаною адресою з 2014 року, особистих речей за місцем реєстрації не має. В позасудовому порядку відповідач відмовляється знятись з реєстраційного обліку. В провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами.

З підстав, передбачених ст. ст. 317, 319, 383, 405 ЦК України, позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою судді від 09 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було.

Відповідач повідомлений про розгляд справи Шевченківським районним судом м. Запоріжжя засобами поштового зв'язку, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із розглядом справи судом за відсутності її учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Предметом позову є захист права позивачки на користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1

Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачкою вказаним нерухомим майном, які створюються з боку відповідача, який відмовляється в позасудовому порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2008, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В., р.№3-2804, належить житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці розміром 534 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20959912 від 18.11.2008, право приватної власності на зазначений житловий будинок, реєстраційний номер 23865468 - 18.11.2008 зареєстровано ОП «ЗМБТІ» за ОСОБА_1.

У житловому будинку зареєстровані позивачка, її чоловік - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, актовий запис №2487 від 21.09.1985, місце реєстрації шлюбу - відділ РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя. В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа, предметом розгляду якої є розірвання шлюбу між сторонами. Реєстрація сторін за вказаною адресою підтверджена копією витягу з будинкової книги, яка міститься в матеріалах справи, відповіддю департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, отриманою 09.08.2018 судом на запит (стосовно відповідача).

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права.

Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не мешкає за вказаною адресою з 2014 року. На підтвердження в матеріалах справи міститься копія акту підтвердження фактичного проживання від 04.07.2018, виданого головою квартального комітету №130 Шевченківського району м.Запоріжжя. З цього часу відповідач мешкає за іншою адресою, особистих речей та майна у житловому будинку не має. З реєстраційного обліку за місцем проживання ОСОБА_2 в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою, що порушує права позивачки, яка змушена здійснювати сплату за них самостійно.

Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, що є членом сім'ї власниці вказаного житлового приміщення, він створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову.

При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 141, 187, 229, 245, 247, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 275, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова