РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуКиївський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_3 до КП «Харківводоканал» про визнання порушеником права, зобов'язання вчинити певні дії, визнання недостовірним суми нарахувань та наявності боргу-

встановив:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся у суд із позовом до відповідача, КП «Харківводоканал», про визнання відповідачем порушником права споживача та визнання недійсною суму заборгованості в розмірі 3979,08 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2017року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 03.04.2018року судом прийнято до розгляду збільшені позовні вимоги ОСОБА_3 до КП «Харківводоканал», відповідно до яких він просить визнати відповідача порушником прав споживача, визнати недостовірною суму заборгованості в розмірі 3979,08 грн. та зобов»язати відповідача відкрити новий рахунок на ім»я позивача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він с народження був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1, він фактично мешкав зі своєю матір'ю за адресою її реєстрації. Заочним рішенням від 11.06.2014року ОСОБА_3 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщеням за адресою АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 29.04.2015року зазначене рішення було скасовано та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2015 року в задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016року зазначене рішення залишено без змін. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» №355 єдиною особою, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_4,яка і була стороною договору про споживання послуг з теплопостачання. У зв»язку з цим, позивач вважає, що особовий рахунок НОМЕР_2, це рахунок, за яким обліковується сума послуг за надані та спожиті послуги саме фізичній особі ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 З 16.11.2016року ОСОБА_4 знята з реєстрації за вказаною адресою. 02.08.2017року ОСОБА_3 визнаний наймачем житлової площі за адресою АДРЕСА_1, а тому вважає, що саме з цієї дати він набув обов'язок сплати за комунальні послуги. Тому позивач вважає рахунок суми до сплати 3979,08 за період з 01.11.2011року по 01.10.2017року необґрунтованим. 21.12.2017року позивач звернувся до КП «Харківводоканал» про відкриття нового особового рахунку, однак йому було відмовлено. У зв»язку з викладеним, позивач вважає, що такими діями відповідача його права як споживача порушені.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами оскільки обраний позивачем спосіб захисту права не відноситься до визначеного законодавством переліку способів захисту прав. Також відповідач зазначає, що позивачу не було відмовлено в перерахунку нарахувань, а було запропоновано надати документи на підтвердження фактичного місця проживання у період не проживання за місцем реєстрації. А тому права позивача порушені не були.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представника відповідача, ОСОБА_2, в судовому засідання проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 був зареєстрованй за адресою АДРЕСА_1 з 20.08.1996року. Заочним рішенням від 11.06.2014року ОСОБА_3 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 29.04.2015року зазначене рішення було скасовано та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2015 року в задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016року зазначене рішення залишено без змін.

Рішенням Виконавчого комітету ХМР від 02.08.2017року №510 ОСОБА_3 було визнано наймачем квартири АДРЕСА_1.

12.10.2017року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем КП «Харківводоканал» укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення.

Згідно рішення ХМР від 16.05.2017року №286 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді» КП «Хаківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Також КП «Харківводоканал», відповідно до рішень ХМР від 12.01.2011р., від 23.12.2011р. є правонаступником КП КГ «Харківкомуночитвод», КП «ВТП «Вода.» (рішення є загальнодоступними на сайті ХМР)

Позивач просить визнати відповідача порушником прав споживача комунальних послуг та зобов»язати КП «Харківводоканал» відкрити новий особовий рахунок на ім'я ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що позивач 12.10.2017року звернувся до КП «Харківводоканал» із заявою про здійснення перерахунку заборгованості, та КП «Харківводоканал» надано відповідь, в якій зазначено, що питання перерахунку буде розглянуто додатково після надання документів з місця фактичного проживання позивача.

12.10.2017р. між сторонами укладений договір про надання послуг, згідно якого на споживача - ОСОБА_3 відкритий особовий рахунок для сплати за надані послуги.

Права споживача передбачені ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Доказів порушення відповідачем положень ст. 4 Закону суду не надано, внаслідок чого вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, у зв'язку із їх недоведеністю.

Враховуючи укладання договору та відкриття рахунку на позивача, підстави для зобов'язання відповідача відкрити ще один рахунок - суд не вбачає.

Також позивач зазначає, що сума нарахованої заборгованості в розмірі 3979,08 грн. є недостовірною, оскільки у період за який нарахована заборгованість позивач за вказаною адресою не мешкав.

З матеріалів справи вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_3 та здійснюються нарахування на надані послуги КП «Харківводоканал».

Відповідно до п.6.ч.1 ст.20 ЗУ «Житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім»ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальих послуг, визначених договором у порядку встановленому КМУ.

Перелік документів, якими споживачі підтверджують тимчасову відсутність, передбачений п.29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005року №63, зокрема письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Зазначений перелік є вичерпаним.

Позивачем вказані документи не надані. Більш того, він зазначає, що проживав та проживає за іншою адресою, однак доказів того, що він сплачував за комунальні послуги по водопостачанню та водовідведенню за іншою адресою - суду не надано.

Згідно рахунку на оплату послуг з водопостачання та водовідведення за жовтень 2017р., вона містить вказання адреси на яку вона надсилається - АДРЕСА_1, прізвище позивача, а також містить посилання на наявність заборгованості за водопостачання та водовідведення станом на жовтень 2017р. в сумі 3979,08 грн., оплату у жовтні в сумі 232,90 грн. та остаточну суму до сплати - 3858,59 грн.

Позивач просить визнати вказану суму не достовірною та відсутність у нього заборгованості.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК.

З урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про визнання недостовірною суму нарахування та заборгованості, відсутність боргу у позивача, оскільки рахунок де вказана заборгованість та карта абоненту, на які посилається позивача не має юридичної сили та не тягне за собою ніяких наслідків. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, вказані документи можуть бути лише доказом, який у разі виникнення спору про стягнення заборгованості, повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України.

Дії позивача, щодо оплати наявної заборгованості згідно, що підтверджується довідкою відповідача №501 від 15.03.2018р., після отримання інформації про період її виникнення, свідчать про визнання позивачем боргу, а не сплату його помилково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13,77-81, 89, 106, 110, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (61013, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до КП «Харківводоканал» (61013, м.Харків, вул.Шевченка, б.2, ) про визнання порушеником права, зобов'язання вчинити певні дії, визнання недостовірним суми нарахувань та наявності боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 25.05.2018р.

Суддя Н.М. Бородіна