Єдиний унікальний номер 233/1536/18 Номер провадження 22-ц/804/447/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року

м. Бахмут

Справа №233/1536/18

Провадження №22-ц/804/447/18

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіпрік Х.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Бєлостоцької О.В. від 04 вересня 2018 року, ухвалене в м. Костянтинівка Донецької області, дата складення повного судового рішення - 06 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості спадкодавця за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору від 25 листопада 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5200 грн 00 коп.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 24381 грн 60 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем за законом після його смерті є відповідач ОСОБА_1, оскільки остання проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України 31 липня 2017 року позивачем направлена претензія (вимога кредитора) до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори.

Згідно з відповіддю нотаріальної контори, спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Позивач вважав, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої, у тому числі, входять кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки.

Посилаючись на викладене, позивач просив на підставі статей 1268, 1281,1282 ЦК України стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2013 року.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності будь-яких належних, допустимих, достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та щодо вартості успадкованого нею майна.

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПриватБанк) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не урахував, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується їх реєстрацією за однією адресою; у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в силу частини третьої статті 1268 ЦК. Суд, відмовляючи у позові, також не урахував, що позивач не мав можливості встановити склад спадщини та її вартість.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надійшов.

У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що 25 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», після зміни назви Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5200 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання згідно з умовами договору.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов укладеного договору, у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 24381 грн 60 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №531 від 20 квітня 2016 року Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ас.77).

21 липня 2018 року позивачем як кредитором померлого боржника ОСОБА_2 була направлена претензія до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори (ас. 37).

Згідно з відповіддю нотаріальної контори, спадкову справу не заведено, заяви від спадкоємців не надходили (ас. 38).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України)

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Проте, зазначені вище норми підлягали б застосуванню за умови, що відповідач є спадкоємцем боржника. У даній справі позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого.

Крім того, реєстрація відповідача та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, - не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із ОСОБА_2 та є особою, яка відповідно до вимог частини третьої 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 489/2924/16-ц.

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог ПриватБанку за недоведеністю.

У справі, яка переглядається судом, встановлено відсутність підтвердження позивачем факту ухилення спадкоємців, зокрема відповідача ОСОБА_1, від прийняття спадщини чи отримання свідоцтва.

ПриватБанк не надав суду доказів того, що його вимога як кредитора була отримання відповідачем та залишилася без відповідного реагування. Надіслання поштового відправлення (ас. 39-42) не є належним підтвердженням отримання вимоги.

При цьому безпідставними є твердження заявника про те, що останній не мав можливості встановити склад спадщини та її вартість, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як зазначалось вище, ПриватБанк не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту прийняття відповідачем спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_2

Суд вважає за можливе також вказати на те, що ПриватБанк, діючи з порушенням норм законодавства України в частині розголошення конфіденційних даних, приєднав до матеріалів справи копію паспорта ОСОБА_1, при цьому не вказавши, яким шляхом було отримано копію вказаного документа.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М. Біляєва

Судді: Г.В. Новікова

В.В. Папоян