Справа № 460/4268/17
Провадження №2/460/720/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

11.10.2017 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №87 в будинку №1 по вул.М.Вербицького в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 шлюб між ними розірвано та проведено розподіл майна подружжя. На даний час відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак в ній не проживає та не зявляється з 01.01.2013. У звязку з не проживанням відповідача за місцем реєстрації у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються його права, що змусило його звернутися за захистом до суду.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 10.11.2017 відкрито провадження у справі.

14.02.2018 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_5 на позовну заяву, де вона зазначила, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем реєстрації не проживає з 2013 року, оскільки ОСОБА_2 поміняв замок на вхідних дверях квартири, у звзку з чим не має доступу до квартири. Крім цього, позивач неодноразово погрожував їй, що робить проживання в спірній квартирі неможливим. Однак основним аргументом невизнання позову є те, що вона є співвласником квартири №АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 17.03.1994, виданим Яворівським ДГХП «Сірка».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, давши аналогічні доводам позовної заяви пояснення, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив та, дав пояснення, аналогічні доводам викладеними у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано. Викладені обставини сторонами не оспорюються.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, однак з 2013 року не проживає, що стверджується відомостями зазначеними в будинковій книзі, актами комісій від 01.08.2017, 15.08.2017, 01.09.2017, складених за участю членів правління та голови правління ОСББ «Лісна-1».

Згідно з ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов'язані із позбавленням володіння.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 17.03.1994 співвласниками квартири №АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1, 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5І є співвласником квартири №АДРЕСА_2, відповідачу на праві спільної сумісної власності також, як і позивачу, належить квартира, тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_5 як співвласник майна не може бути позбавлена права користування належним їй майном.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщеннямвідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М.Карпин