ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2018 року м. Київ

справа № 757/37279/17-ц

провадження №22-ц/824/2838/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- адвоката Тузової Владислави Олександрівни,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Остапчука Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він на протязі 2013-2014 років уклав ряд договорів банківських вкладів (депозитів) з ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме:

-25 січня 2013 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN 8943, сума вкладу за яким становить 50 000 доларів США, строк на 365 днів, процентна ставка 6% річних;

-27 грудня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD200, сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США; строк на 366 днів, процентна ставка 8% річних;

- 24 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 700, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів, процентна ставка 8% річних;

-27 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 700, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів, процентна ставка 8% річних;

-28 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 700, сума вкладу за яким становить 17 700,00 доларів США; строк на 366 днів, процентна ставка 8% річних;

-29 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 100, сума вкладу за яким становить 17 667 доларів США строк на 366 днів, процентна ставка 7% річних.

7 червня 2017 року він звернувся до банку з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та просив повернути кошти з відсотками на його банківський рахунок. Разом з тим, станом на день звернення з позовом, відповідач залишив без задоволення його звернення щодо повернення коштів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу.

Розірвано укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDN 8943 від 25 січня 2013 року та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу у розмірі 50 000 доларів США, та відсотки 12 111, 98 доларів США.

Розірвано укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD200 від 27 грудня 2013 року та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу у розмірі 78 235 ,80 доларів США, відсотки 19 022, 37 доларів США.

Розірвано укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD100 від 29 січня 2014 року та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу у розмірі 17667 доларів США, відсотки в розмірі 3750 ,6 доларів США.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судом вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Тузова В.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки позивачем не було доведено належним та допустимими доказами факт знаходження грошових коштів у розмірі 50000 доларів США, 78 235, 80 доларів США та 17 667 доларів США на банківських рахунках на час звернення до суду та факт невиконання банком свого обов'язку щодо повернення коштів вкладнику до моменту припинення діяльності філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначає, що судом не надано належної оцінки долучених до матеріалів позовної заяви копій виписок, так як вони не відповідають вимогам закону, оскільки взагалі не містять необхідних реквізитів банку та печатки, вказані виписки належним чином не засвідчені.

В судовому засіданні представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Тузова В.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 25 січня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN 8943, сума вкладу за яким становить 50 000 доларів США, строком на 365 днів, процентна ставка 6% річних; 27 грудня 2013 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD200, сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США; строком на 366 днів, процентна ставка 8% річних; 29 січня 2014 року договір банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 100, сума вкладу за яким становить 17 667 доларів США строком на 366 днів, процентна ставка 7% річних.

Позивачем ОСОБА_2 внесено грошові кошти на передбачені договорами рахунки, що підтверджується квитанціями про розміщення коштів у сумі 50 000 доларів США, 78 235, 80 доларів США, 17 667 доларів США.

Відповідно до умов договорів банківського вкладу (депозиту «Стандарт») нарахування процентів за вкладом починаються з першого робочого дня після надходження грошей до банку і нараховуються за кожний календарний день.

Також договорами передбачено, що дія договорів припиняється з виплатою клієнтові всієї суми вкладу разом з процентами, які передбачені умовами договору.

7 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до банку з повідомленням про небажання продовжувати строк дії договорів та просив повернути кошти з відсотками на його банківський рахунок.

На день звернення з позовом до суду, банк грошові кошти за договорами банківських вкладів ОСОБА_2 не повернув.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався статтями 526, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України та виходив із того, що у добровільному порядку ПАТ КБ «Приватбанк» не виконує свої зобов'язання з повернення коштів позивачу за договорами «Стандарт» №SAMDN 8943 від 25 січня 2013 року, «Стандарт» №SAMDNWFD200 від 27 грудня 2013 року, «Стандарт» №SAMDNWFD 100 від 29 січня 2014 року, а тому вимоги про захист порушеного права підлягають задоволенню шляхом примусового стягнення грошових коштів.

Оскільки відповідач доказів виконання обов`язку щодо нарахування і виплати відсотків на суму банківських вкладів не надав, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є, також, і позовні вимоги про стягнення суми нарахованих відсотків за укладеними депозитними договорами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Статтею 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення №516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України № 566 від 30.12.1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсним договором має виконувати саме ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Заперечуючи проти вимог позивача про наявність депозитного вкладу позивача у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач вказував, що долучені до позовної заяви копії виписок не відповідають вимогам закону, оскільки не містять необхідних реквізитів банку та печатки, відтак суд не може прийняти їх як належні та допустимі докази знаходження коштів на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк».

Факт внесення позивачем ОСОБА_2 на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів на виконання умов договорів від 25 січня 2013 року «Стандарт» № SAMDN 8943, сума вкладу за яким становить 50 000 доларів США, від 27 грудня 2013 року «Стандарт» №SAMDNWFD200, сума вкладу за яким становить 78 235,80 доларів США та від 29 січня 2014 року «Стандарт» №SAMDNWFD 100, сума вкладу за яким становить 17 667 доларів США, підтверджується оригіналами квитанцій, що містяться в матеріалах справи /а.с. 179, 180,193/.

Укладення договору банківського вкладу (депозиту) у письмовій формі та факт внесення позивачем коштів на рахунок, зазначений у договорі, підтверджено оригіналами договорів, долучених до матеріалів справи /а.с.178,181,194/.

Відповідно до умов вказаного договору, при укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління банку, а також відтворення відтиску печатки банку технічними печатними пристроями.

Відповідно до п.1.4 Положення №516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (п.2.1 Положення).

Постановою Правління Національного банку України затверджена Інструкція про ведення касових операцій банками в Україні від 01 червня 2011 № 174 (надалі - Інструкція).

Так, п. 1.17 Інструкції передбачено, що за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Згідно з п. 2.9 Інструкції банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Зважаючи на встановлення факту укладення сторонами договорів строкового вкладу, звернення позивача про повернення належних йому коштів, а також відсутність доказів виконання відповідачем цих зобов'язань, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що про те, що у банку виникло зобов'язання щодо повернення коштів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що після закінчення терміну дії вказаних договорів, банком були повернуті позивачу вклад та виплачені нараховані на нього проценти.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог в цій частині.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов правильного висновку, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, що є порушенням вимог ст. ст. 1058 - 1065, 1066 - 1076 ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

Згідно з частиною 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договори банківських вкладів не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Відповідно до наказу №07 від 5 січня 2004 року, затвердженого Головою Правління Банку була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» в розмірі 1% річних /а.с.143/.

Відповідно до Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25 квітня 2017 року з 4 травня 2017 року було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок «До запитання» - 0,01%.

По банківському вкладу (депозиту) «Стандарт» № SAMDN 8943 від 25 січня 2013 року, сума вкладу за яким становить 50 000,00 доларів США, процентна ставка 6% річних відсотки становлять 11 975,41 доларів США, з 29 січня 2017р. по 5 травня 2017 року процентна ставка 1% - відсотки становлять 132, 51 доларів США , з 6 травня 2017 року по 28 березня 2018 року процентна ставка 0,01% - відсотки 4,07 дол. США, а всього 12 111,99 доларів США.

По договору банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD200 від 27 грудня 2013 року, сума вкладу за яким становить 78235,80 доларів США, процентна ставка 8% річних-відсотки 18742,39 доларів США, з 29 грудня 2016 року по 5 травня 2017 року процентна ставка 1% - відсотки становлять 273,61 доларів США, з 6 травня 2017 року по 28 березня 2018 року процентна ставка 0,01% - відсотки 6.37 доларів США, а всього 19 022, 37 доларів США.

По договору банківського вкладу (депозиту) «Стандарт» №SAMDNWFD 100 від 29 січня 2014 року, сума вкладу за яким становить 17 667,00 доларів США, процентна ставка 7% річних - відсотки 3703,3 доларів США , з 31 січня 2017 року по 5 травня 2017 року процентна ставка 1% - відсотки становлять 45,9 доларів США , з 6 травня 2017 року по 28 березня 2018 року процентна ставка 0,01% - відсотки 1,4 доларів США, а всього 3750 ,6 доларів США.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо розрахунку заборгованості по відсотках.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка відповідно до статті 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

У статті 1 Першого Протоколу зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в статті 41 Конституції України.

Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. У конкретному випадку майном є грошові кошти позивача, які банк на виконання умов договору їй не повернув.

Отже, висновки суду першої інстанції про виникнення у відповідача грошового зобов'язання повернути позивачу на його вимогу суму вкладу та нарахованих на неї відсотків, ґрунтуються на встановлених обставинах, належним чином оцінених судами доказах.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не було доведено належним та допустимими доказами факт знаходження грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США, 78 235, 80 доларів США та 17 667 доларів США на банківських рахунках на час звернення до суду є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_2 довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, тобто факт укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» договорів банківському вкладу (депозиту) та внесення грошових коштів на рахунки банку, а також факт звернення до банку з заявою про небажання продовжувати строк дії договорів та повернення коштів з відсотками на його банківський рахунок.

Натомість, банк не надав належних та допустимих доказів щодо відсутності у нього обов'язку виконання зобов'язань за укладеними з ОСОБА_2 договорами банківських вкладів (депозиту), в тому числі відсутності коштів на його рахунках.

Оскільки відповідач заперечує знаходження грошових коштів на його рахунках, то саме банк повинен був доводи цю обставину, на яку посилався як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_2

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката ТузовоїВладислави Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 11 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус