Справа № 128/2993/15-ц

РІШЕННЯ

Іменем України

16.08.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Мізяківсько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку спадкової земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.08.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, яку неодноразово уточнював (том № 1 а.с. 3-4, 205-207, 225-226, том № 2 а.с. 57-58).

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2010 року помер його батько ОСОБА_4.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року йому, ОСОБА_1, ОСОБА_5, а також відповідачам по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4

У встановлений строк для прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а він, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1274 ЦК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Після цього ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 із заявою щодо оформлення на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки майна ОСОБА_4

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 № 1060/02-31 від 25 грудня 2014 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна ОСОБА_4 оскільки нотаріус вважала його таким, що не прийняв спадщину, а не таким, що відмовився від неї на користь ОСОБА_3

07 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької було постановлене рішення, яким ОСОБА_3 було відмовлено у задоволені позову до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, ОСОБА_1, про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року вказане рішення було залишене без змін.

Вказує, що у зазначених судових рішеннях констатовано, що, зокрема, він не міг відмовлятись від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 у встановлений судом додатковий строк для прийняття спадщини, тому та частка у спадковому майні ОСОБА_4, яку він мав право успадкувати за законом після смерті ОСОБА_4, не може бути приєднана до частки, яку успадковує ОСОБА_3, а має бути розподілена між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порівну.

Зазначає, що за таких обставин відмова від прийняття ним спадщини на користь брата ОСОБА_3 була здійснена ним під впливом помилки. Вказує, що його волевиявлення при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було направлене саме на те, щоб та частка, яку він мав право успадкувати після смерті ОСОБА_4, була приєднана до частки ОСОБА_3, і про таке своє волевиявлення він заявив у спосіб та у строк, які встановлені законом та судовим рішенням.

Після постановлення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення від 07 квітня 2015 року з'ясувалось, що правові наслідки, які настали після подачі ним заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 не узгоджуються із його волею, яка мала місце до вчинення ним цього правочину, і його частка у спадщині має бути розподілена порівну між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проти чого він категорично заперечує, оскільки вважає це вкрай несправедливим, позаяк ОСОБА_2 при житті батька жодним чином не цікавилась його життям та здоров'ям та ніякої допомоги не надавала. Такі самі стосунки у неї залишились і з матір'ю ОСОБА_5 Доглядом останньої займається виключно ОСОБА_3, що й стало його мотивом відмовитись від своєї частки у спадщині саме на користь брата.

Після цього ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, яка раніше належала ОСОБА_4

Позивач вважає, що на цю частку ОСОБА_2 претендувати не може, оскільки у визначений ст. 1270 ЦК України строк він не звертався із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а та відмова, яка ним була подана після ухвалення рішення Вінницьким районним судом Вінницької області від 27 листопада 2013 року, не має юридичної сили, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року.

Зазначає, що на момент смерті свого батька ОСОБА_4 він проживав з ним та з матірю в одному будинку в с. Переорки по вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області. Вказує, що подача ним позову до суду про встановлення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини була зумовлена його необізнаністю із юридичними нормами, які регламентують питання щодо прийняття спадщини та порадами секретаря сільської ради.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що на момент відкриття спадщини він, ОСОБА_1, постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 11.09.2010 року та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальною площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року. Судові витрати просить покласти на відповідачів солідарно.

В судове засідання учасники справи не зявились.

Представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_7 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням всіх зібраних доказів по справі, без застосування технічних засобів. В поданій заяві зазначила також, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Попередньо відповідач ОСОБА_2 подала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року їй, її матері ОСОБА_5 та братам ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4, який помер 11.09.2010 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області.

21.02.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 написали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області і ВСС України, в задоволені позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено.

З аналогічним позовом до Вінницького районного суду Вінницької області про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання прийняття спадщини та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом звернулася ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб без самостійних вимог: Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було залишено без змін.

Ухвалою ВСС України від 19 квітня 2017 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року також були залишені без змін.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було встановлено, що останнім місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 є с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, Вінницького району Вінницької області, де він був зареєстрований та проживав з 1997 року по день смерті.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він проживав спільно з батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2008 року по грудень 2010 року в с. Переорки по вул. Лісна (Котовського), 79, Вінницького району Вінницької області.

Крім того, позивач у визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2014 року тримісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини, а навпаки свідомо написав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 з корисливою метою, щоб частка ОСОБА_3 була збільшена.

Також, у випадку, якщо спадкоємець прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За вказаних обставин відповідач ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (том № 2 а.с. 13-17).

На вказаний відзив стороною позивача була надана відповідь, відповідно до якої представник позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_7 зазначає, що позовні вимоги за даним позовом не є аналогічними позовним вимогам ОСОБА_5 Тому обставини, встановлені раніше постановленими судовими рішеннями не є обовязковими при вирішенні даного цивільного спору і можуть бути предметом доказування (том № 2 а.с. 51-54).

Представник відповідача ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_8 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням всіх зібраних доказів по справі та без застосування технічних засобів, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні повністю.

Відповідач ОСОБА_3 подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням наданих суду доказів, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області попередньо подав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без представника сільської ради, у вирішенні справи покладається на думку суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 180760 від 13.09.2010 року (том № 1 а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальною площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року, що підтверджується його ксерокопією (том № 1 а.с. 17).

Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 403857, виданого повторно 14.11.1977 року, ОСОБА_9 21.06.1959 року зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу взяв прізвище дружини «Пивовар» (том № 1 а.с. 6).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, його батьком записаний ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_5 (том № 1 а.с. 7).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 за участю співвідповідача Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району та області про визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, та зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги були задоволені та вирішено:

«Визначити ОСОБА_2 додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_4, який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 задоволити.

Визначити ОСОБА_5 додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в З місяці.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_4, який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_4, який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці», що підтверджується ксерокопією цього рішення (том № 1 а.с. 8-9).

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 11.09.2010 року, є його дружина ОСОБА_5 та його діти: дочка ОСОБА_2, сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц було встановлено, що позивачі (відповідачі) пропустили встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, а саме: ОСОБА_2 з причин стану здоровя, та необхідності постійно проходити лікування; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з причин правової необізнаності, а ОСОБА_5 внаслідок похилого віку (1936 р.н.) та стану здоровя (том № 1 а.с. 8-9).

21 лютого 2014 року, тобто у додатковий строк, який було визначено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на адресу компетентних органів були подані письмові заяви, в яких вони зазначили, що відмовляються від належних їм часток у спадщині після смерті ОСОБА_4 на користь сина померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані заяви засвідчені 21 лютого 2014 року секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_10, що підтверджується їх ксерокопіями (том № 1 а.с. 10, 11) та копією спадкової справи № 139/2013, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 до майна померлого 11.09.2010 року ОСОБА_4

21 лютого 2014 року, тобто у додатковий строк, який було визначено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 звернувся до компетентних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 Вказана заява засвідчена 21 лютого 2014 року секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_10, що підтверджується її ксерокопією (том № 1 а.с. 12) та копією спадкової справи № 139/2013, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 до майна померлого 11.09.2010 року ОСОБА_4

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року по справі № 127/5175/15-ц за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в задоволенні позову було відмовлено, що підтверджується ксерокопією зазначеного рішення (том № 1 а.с. 13-14).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року по справі № 127/5175/15-ц було встановлено, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилось на день смерті ОСОБА_4, померлого 11.09.2010 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від належної їм частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Постановою № 1060/02-31 від 25.12.2014 року приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна ОСОБА_4, померлого 11 вересня 2010 року, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було подано дані заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого 11.09.2010 року, на користь ОСОБА_3 після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України та вважаються такими, що спадщину не прийняли. Згідно п.п. 3.17 п. 3 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, якому за рішенням суду встановлений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р. відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Дане питання також врегульоване судовою практикою розгляду цивільних справ про спадкування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, згідно якої щодо розподілу спадщини між спадкоємцями (ст. 1280 ЦК України) слід враховувати, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. Таким чином між сторонами виникли спадкові правовідносини щодо поділу спадкового майна, які регулюються книгою шостою ЦК України. Зокрема, чинним законодавством не передбачено відповідно до рішення суду у визначений судом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини подачі будь-якої іншої заяви, крім заяви про прийняття спадщини (том № 1 а.с. 13-14).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області залишено без змін, що підтверджується ксерокопією вказаної ухвали (том № 1 а.с. 15-16).

Відповідно до ксерокопії довідки № 2073, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.07.2017 року, згідно акта від 07.07.2017 року та підписів сусідів, ОСОБА_1 проживав спільно з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2008 року по грудень 2010 року за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області Відповідні записи в сільській раді відсутні (том № 1 а.с. 208).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року по справі № 128/2992/15-ц було залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участі третіх осіб без самостійних вимог: Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на частку земельної ділянки, що підтверджується його копією (том № 2 а.с. 18-20).

Даним рішенням було встановлено, що: «позивач не навела суду беззаперечних переконливих доказів щодо постійного проживання її із спадкодавцем ОСОБА_4, внаслідок чого відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України вона, як дружина, прийняла спадщину майна ОСОБА_4

З аналізу всіх досліджених доказів по справі, суд вважає, що останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_4 є Вінницький район, Вінницька область с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, де він був зареєстрованим з 1997 року до дня смерті… Тобто суд вважає, що позивач, незважаючи на те, що вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_4, не проживали обоє постійно, до дня смерті спадкодавця в будинку позивача в с. Переорки, вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, яке знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори» (том № 2 а.с. 18-20).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було залишено без змін, що підтверджується ксерокопією даної ухвали (том № 2 а.с. 21-23).

Відповідно до ксерокопії ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року було залишено без змін (том № 2 а.с. 25-26).

Згідно довідки № 2169, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 09.08.2017 року, ОСОБА_4 на день смерті, згідно погосподарської книги був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (том № 2 а.с. 27).

Відповідно до довідки № 2198, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2017 року, згідно акта від 14.08.2017 року, ОСОБА_1 в с. Мізяківські Хутори по вул. Гоголя, 15 не проживав (том № 2 а.с. 28).

Згідно акта обстеження місця проживання від 14.08.2017 року, депутатом сільської ради ОСОБА_11 та сусідами ОСОБА_12 і ОСОБА_13 було засвідчено факт того, що ОСОБА_1 в с. Мізяківські Хутори по вул. Гоголя, 15 ніколи не проживав. Акт засвідчено підписом сільського голови Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_14 та на ньому проставлений відтиск гербової печатки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (том № 2 а.с. 29).

Згідно виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Переорки, вул. Котовського, 79 ОСОБА_5 записана як голова двору, а ОСОБА_3 як її син (том № 2 а.с. 30-31).

Відповідно до виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо будинковолодіння за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, головою двору значилась ОСОБА_15, а ОСОБА_4 записаний як її брат (том № 2 а.с. 32-33).

З ксерокопії довідки, виданої КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Мізяківсько-Хутірська АЗПСМ від 18.01.2018 року вбачається, що гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка с. Переорки, Вінницького району Вінницької області за станом свого здоровя потребує сторонньої допомоги (том № 2 а.с. 55).

Згідно акта від 07.07.2017 року, жителі с. Переорки, сусіди: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 засвідчили, що ОСОБА_1 дійсно проживав спільно з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2008 року по 2010 рік за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області. Підписи вказаних осіб засвідчено підписом сільського голови Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_14 та на ньому проставлений відтиск гербової печатки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (том № 2 а.с. 56).

Рішенням 44 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 вересня 2015 року «Про перейменування вулиць в селах Мізяківські Хутори та Переорки Вінницького району Вінницької області» вулицю Котовського в с. Переорки було перейменовано на вул. Лісна, що підтверджується витягом з даного рішення (том № 2 а.с. 60).

В даній справі позивач ОСОБА_1 стверджує, що з 2008 року він проживав разом з батьками, матірю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4, за адресою: с. Переорки, вул. Котовського, 79, Вінницького району Вінницької області.

Доводи позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7 про те, що позивач і спадкодавець ОСОБА_4 з 2008 року постійно проживали до дня смерті останнього в будинку ОСОБА_5І в с. Переорки по вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, суд вважає недоведеними, що підтверджується оглянутими та дослідженими судом письмовими доказами, а саме: витягами з погосподарських книг двох домоволодінь, що розташовані за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15 і с. Переорки, вул. Котовського,79; рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року, яким підтверджується обставина непроживання постійно позивача із спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті.

Суд вважає, що при наявності обставин постійного проживання позивача із спадкодавцем на день смерті, у позивача ОСОБА_1 не було б необхідності звертатись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, у визначений йому рішенням суду додатковий строк для прийняття спадщини, він подав заяву про відмову від її прийняття на користь брата ОСОБА_3 Також в позовній заяві позивач сам зазначив, що такі його дії були спрямовані лише на те, щоб його брат ОСОБА_3 отримав більшу частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_4, який помер 11.09.2010 року, ніж його сестра ОСОБА_2

Письмовий доказ, а саме: акт від 07.07.2017 року, в якому жителі с. Переорки, сусіди: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 засвідчили, що ОСОБА_1 дійсно проживав спільно з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2008 року по 2010 рік за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області на думку суду також не є беззаперечним доказом підтвердження обставини постійного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 до дня смерті останнього в с. Переорки по вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, оскільки позивачем перед судом не ставилось клопотання про виклик цих осіб в судове засідання для допиту під присягою.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Але суд встановив, що у визначений рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року тримісячний строк позивач не подав до компетентних органів заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця.

Згідно з п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подав заяву про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність, оскільки не знав, що він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 2008 року за однією адресою до дня його смерті, однак, без реєстрації.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що місцем проживання вважається зареєстроване в законному порядку місце проживання чи перебування особи.

Таким чином, суд вважає, що усі дії позивача ОСОБА_1 з часу його звернення до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер 11 вересня 2010 року були спрямовані лише на те, щоб сестрі ОСОБА_2 дісталась менша частка спадкового майна після смерті батька і настання жодних правових наслідків саме для себе він не бажав, тому підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 1216, 1270, 1272, 1273 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Мізяківсько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку спадкової земельної ділянки та стягненні судових витрат відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна