Справа № 465/4317/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/370/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 -ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою заяву позивача про заміну виду забезпечення позову задоволено.

Замінено вжиті ухвалою суду від 21.07.2016 року заходи забезпечення позову у справі №465/4317/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в частині накладення арешту на автомобіль марки PORSCHE Cayenne, кузов № НОМЕР_2, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а саме: накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно в межах суми заявлених позовних вимог на:

-гараж, розташований на вул.Любінській,198 у м.Львові, автогаражний кооператив «Будівельник», гараж НОМЕР_3 загальною площею 33,5 кв.м., реєстраційний номер майна 34955570;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,0 кв.м., реєстраційний номер майна 22263558.

Ухвалу оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Постановляючи ухвалу, суд не обгрунтував, яка саме реальна загроза чи утруднення виконання можливого рішення суду має місце, адже наявність самого спору не свідчить про майбутнє невиконання можливого рішення, а позивачем не доведено наявність вказаних загроз. Звертає увагу, що позов заявлено про стягнення Ѕ частини вартості автомобіля PORSCHE Cayenne в розмірі 266 306,76 грн., а суд наклав арешт на квартиру орієнтовною вартістю більше 1 млн. грн. та цегляний гараж орієнтовною вартістю 300 000 грн., що є неспівмірним з розміром позовних вимог. Процесуальні порушення полягали у тому, що суд постановив дану ухвалу в зупиненому судом провадженні, а також не зняв арешту з спірного автомобіля у зв'язку з чим в даний час під арештом перебуває як транспортний засіб так і квартира з гаражем. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вартість майна на яке накладено арешт, а тому висновок суду про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення є необґрунтованим. Просить скасувати ухвалу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Із змісту позовної заяви встановлено, що позивач ОСОБА_4 у липні 2016 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову та просив накласти арешт та передати йому на зберігання автомобіль PORSCHE Cayenne, кузов НОМЕР_2, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, який оформлений на відповідача та заявлене клопотання Франківським районним судом м.Львова було задоволено про що постановлено ухвалу від 21.07.2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5, який був на цей час власником спірного автомобіля та права якого порушуються та скасовано ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 21 липня 2016 року.

27.11.2017 року позивач звернувся в суд із заявою про заміну виду забезпечення позову та просив змінити вид забезпечення позову визначений ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21 липня 2016 року шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно в межах суми заявлених позовних вимог в тому числі на гараж, що знаходиться на вул. Любінській 198 у м.Львові автогаражний кооператив «Будівельник», гараж НОМЕР_3 загальною площею 33,5 кв.м, реєстраційний номер майна 34955570 та житлову квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову зазначені у статті 150 ЦПК. Заміна одного заходу забезпечення позову іншим передбачена ст.156 ЦПК.

Замінюючи вжиті ухвалою суду від 21.07.2016 року заходи забезпечення позову, суд першої інстанції з метою ефективного захисту інтересів та виконання прийнятого у майбутньому рішення суду обрав один із видів забезпечення позову, передбачений ст. 150 ЦПК та наклав арешт на належне ОСОБА_3 майно в межах суми заявлених позовних вимог , а саме на гараж що знаходиться на вул. Любінській, 198, автогаражний кооператив «Будівельник», гараж НОМЕР_3 загальною площею 33,5 кв.м, реєстраційний номер майна 34955570 та на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,0 кв.м, реєстраційний номер майна 22263558.

Колегія суддів вважає, що заміна заходів забезпечення позову викликана тим, що відповідач ОСОБА_3 незважаючи на наявність ухвали Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2016 року про забезпечення позову відчужила спірний автомобіль, що дає підстави вважати це реальною загрозою невиконання рішення суду при умові задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення з відповідача Ѕ вартості спірного автомобіля.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач ОСОБА_3 може відчужити інше майно, що в подальшому може унеможливити виконання ухваленого рішення суду та забезпечити ефективний захист інтересів учасників процесу.

Зазначене судом у мотивувальній частині ухвали відповідає роз»ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року у якій зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується із оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, -колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3- ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 травня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота