Справа №639/5396/18
Провадження №2/639/2010/18
28 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить усунути перешкоди у користуванні частиною житлового будинку по вул. Робкорівській, 16 в м. Харкові та визнати відповідача такою, що втратила право на користування частиною житлового будинку по вул. Робкорівській, 16 в м. Харкові.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору дарування від 12.02.1993 року, посвідченого державним нотаріусом 5-ї ХДНК ОСОБА_4, р.№ 4-722, йому належить на праві власності 2/3 частин житлового будинку №16 по вул. Робкорівська в м. Харкові. В 1994 році позивач надав дозвіл на реєстрацію в його частині житлового будинку гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В 2006 році відповідач забрала усі свої речі та виїхала з будинку позивача. До теперішнього часу ніяких відомостей про її знаходження у позивача немає. Однак, ОСОБА_2 не має можливості оформити субсидію на газ, оскільки реєстрація відповідача є для цього перепоною. Також позивач несе весь тягар по сплаті комунальних платежів за воду, каналізацію, вивіз відходів не тільки за себе особисто, а й за відповідача, на що витрачає не малі кошти. Таким чином, на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатись належним йому на праві власності нерухомим майном, оскільки реєстрація відповідача цьому заважає.
У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання.
В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали вступне слово, посилаючись на обставини, викладені в позові та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні на підставі дослідженихписьмових доказів, показань свідків встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Відповідно до копії договору дарування від 12.02.1993 року, посвідченого державним нотаріусом 5-ї ХДНК ОСОБА_4 за р.№ 4-722, ОСОБА_2 належить на праві власності 2/3 частин житлового будинку №16 по вул. Робкорівська в м. Харкові, на який виготовлено технічний паспорт (а.с.5-6, 8-9).
У судовому засіданні свідки ОСОБА_6, рідний син позивача та рідний брат відповідачки, а також сусідка ОСОБА_10 підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 приблизно з 2006 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6, забрала свої речі та виїхала до іншої країни, при цьому перешкод у проживанні їй будь-хто не чинив.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і о сновоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що власник житлового будинку позивач ОСОБА_2 має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням №16 по вул. Робкорівській в м. Харкові, його право порушено, оскільки реєстрація місця проживання його дочки відповідача ОСОБА_3 за даною адресою, за якою вона не проживає з 2006 року,тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання домоволодіння, а також позбавляє права позивача на оформлення субсидії. При цьому ОСОБА_3 не має права власності на вищевказанедомоволодіння,в судове засідання не зявилася, відзиву не надала та не довела протилежних обставин або факту відповідної домовленості з власником житла.
Враховуючи викладене,суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_3,зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №16 по вул. Робкорівськав м. Харкові, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду.
У звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,ст.ст. 156 ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 на 2/3 частини житлового будинку №16 по вул. Робкорівській в м. Харкові шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку №16 по вул. Робкорівській в м. Харкові.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МК №378308, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.03.1997 року, ІПН:НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8,

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Суддя Н.В.Баркова