ПОСТАНОВА
Іменем України

17 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 390/2136/17

провадження № 22-ц/781/705/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді - доповідача: Дуковського О.Л.
суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Міністерство оборони України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року, у складі судді Пасічника Д.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування позову зазначала, що у 2014 році у зв`язку з початком збройної військової агресії Російської Федерації, яка полягала в окупації Автономної Республіки Крим та початком військових дій на сході України, її син, сержант ОСОБА_2 , 1986 року народження, був призваний на військову службу у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , де проходив військову службу на посаді командира 1 відділення 3 групи 3 роти 1 загону спеціального призначення. Під час проходження військової служби з метою виконання бойового завдання її син, сержант ОСОБА_2 , був направлений в службове відрядження, де брав участь в Антитерористичній операції.
29 липня 2014 року внаслідок бойових дій її син загинув, смерть її сина була визнана такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України її син одержав такі ушкодження: «Перелом кісток склепіння черепу, відкрита черепно-мозкова травма», яке згідно лікарського свідоцтва про смерть № 739, виданого 05 серпня 2014 року Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи, стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно цього протоколу смерть її сина була визнана такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Трагічна та передчасна смерть її сина завдала їй значної психологічної травми, призвела до психічного зриву.
Через важкий психологічний стан, вона почала відчувати значне погіршення стану свого здоров`я, загострилися всі її хронічні захворювання, почастішали напади головного болю та підвищеного тиску, які супроводжуються сильним головним болем, а також почастішали серцеві напади.
Смерть її сина пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому відшкодування завданої їй моральної шкоди слід стягувати з Міністерства оборони України.
Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3 000 000 гривень.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто із Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 300 000,00 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування скарги зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не доведено факт дії або бездіяльності Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди. Посилається на те, що моральна шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, має відшкодовуватися за рахунок держави, що передбачено ст. 56 Конституції України. Відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України.
На апеляційну скаргу позивачем подано відзив, в якому він просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який просив скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати, пояснення позивача, який просив скаргу залишити без задоволення, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Задовольняючи частково позов про стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та на ч.ч. 2,4 ст. 23 ЦК України, визначивши розмір моральної шкоди виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сержант ОСОБА_2 , командир 1 відділення 3 групи 3 роти 1 загону спеціального призначення, загинув 29 липня 2014 року в результаті ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї (а.с. 5).
З лікарського свідоцтва про смерть № 739 від 05 серпня 2014 року вбачається, що ушкодження ОСОБА_2 отримав внаслідок військових дій від вогнепального поранення зброєю (а.с. 8-9).
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 2585 від 09 вересня 2014 року) травма сержанта ОСОБА_2 : «Перелом кісток склепіння черепу, відкрита черепно-мозкова травма», та причина смерті, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.12.2002 року виданого Високобайрацькою сільською радою Кіровоградського району встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 10).
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилається на те, що вона, як мати загиблого військовослужбовця має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина, оскільки загибель сина пов`язана з виконанням військової служби, а тому обов`язок відшкодовувати завдану їй моральну шкоду повинно Міністерство оборони України.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Встановлено, що військовослужбовець - ОСОБА_2 загинув під час виконання службових обов`язків пов`язаних з військовою службою. Під час розгляду справи позивачем не надано доказів про встановлену компетентним органом вину посадових осіб Міністерства оборони України в загибелі її сина.
При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.
Міністерство оборони України не є розпорядником коштів державного бюджету не має джерел покриття таких витрат.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди заподіяної державним органом, така шкода відшкодовується державою і за її рахунок, а тому співвідповідачем в даному випадку має бути Державна казначейська служба.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Вказаною нормою Закону не передбачено, що моральну шкоду відшкодовує Міністерство оборони України.
Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Головним органом у загальнодержавній системі боротьби з терористичною діяльністю є Служба безпеки України (стаття 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».
Відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним
актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України
відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього
відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку,
встановленому законом (стаття 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»).
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі
Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди незалежно від вини, а саме у разі завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Зазначені випадки не стосуються обставин загибелі ОСОБА_2 .
Позивачем не надано суду доказів того, що загибель ОСОБА_2 пов`язана з неналежною організацією військової служби Міністерством оборони України.
Крім того, частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачене відшкодування моральної шкоди в інших випадках, встановлених законом.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України, оскільки позивач не довів, що відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яка полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Саме такі підстави відшкодування моральної шкоди, визначені ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди з Міністерства оборони України є необгрунтовним і таким, що не відповідає вимогам закону.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову з підстав його пред`явлення не до належного відповідача та у спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.05.2018 року складено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський
Судді: С.М. Єгорова
О.А. Письменний

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський
Судді: С.М. Єгорова
О.А. Письменний