Справа № 128/4586/15-ц
Провадження № 22-ц/772/937/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 рокуСправа № 128/4586/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Рибчинського В.П. ,Медвецького С.К.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідачі- приватний нотаріус Вінницького РНО ОСОБА_4

ПАТ «ОСОБА_5 Аваль»

треті особи - відділ державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, Вінницька районна державна адміністрація, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на рішення Вінницького районного суду від 02.03.2018 року ,ухваленого о 15 годині 48 хвилин в приміщенні Вінницького районного суду суддею Бондаренко О.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 ,ПАТ »ОСОБА_5 Аваль» ,за участю третіх осіб - відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, Вінницької районної державної адміністрації ,ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів ,його дублікату, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав,-

В с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4, ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», за участю третіх осіб - відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, Державної реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_6, про визнання недійсним та скасування свідоцтвапро придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою суду від 28.07.2017 року замінено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_9 реєстраційну службу Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області на Вінницьку районну державну адміністрацію.

Позивач зазначив, що при розгляді іншого спору дізнався ,що житловий будинок по вул. Шевченка ,47 в с. Агрономічному Вінницького району ,що є їх з дружиною ОСОБА_6 спільною власністю, належить на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.10.2013 року ПАТ «ОСОБА_5 Аваль». Вважає ,що дане свідоцтво є недійсним та підлягає скасуванню , так як оформлене з грубим порушенням норм законодавства України, оскільки майно на прилюдних торгах банком не придбавалося, а було набуто на підставі постанови державного виконавця та акту про передачу банку як стягувачу цього майна в рахунок погашення боргу від 17.09.2013 року. Постановою начальника ВДВС Вінницького РУЮ від 13.11.2013 року зазначену постанову та акт державного виконавця скасовано, а відтак , видане на їх підставі свідоцтво є недійсним і підлягає скасуванню. Нотаріус в порушення глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року видав банку не свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ,а свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а тому останнє видане з порушенням законодавства . Крім того він є співвласником переданого банку нерухомого майна , що є обєктом спільної сумісної власності подружжя ,а тому видане свідоцтво на імя банку порушує його права.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги збільшила, просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (житлового будинку та земельної ділянки) від 08.10.2013 року, видане приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстроване в peєcтpi за №1033; визнати недійсним та скасувати дублікат свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 34, виданий 16.01.2017 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаpiyca Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та ix обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 6526943 від 08.10.2013 14:45:58.(а.с.51-56).

Рішенням Вінницького районного суду від 13.05.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 О,М. просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення яким позов задовольнити. Зазначила, що суд безпідставно дійшов висновку ,що порушення прав позивача при переході прав власності на нерухоме майно по вул.Шевченка,47 в с. Агрономічне не відбулося, оскільки нерухомість є спільною сумісною власністю позивача. Крім того ,на даний час підстава за якою банк набув право власності на спірне майно відпала ,так як постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ,на підставі яких нотаріусом було видано банку свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів , були скасовані 13.11.2013 року постановою начальника ВДВС .

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, учасників справи ,перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву , суд апеляційної інстанції вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду -скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 таОСОБА_6 з 04.07.1987 рокуперебувають в шлюбі. 30.05.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль»та ОСОБА_6укладено кредитний договір .Цього ж дня, 30.05.2006 року , ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу придбала у власність цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,2283 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташовані в с. Агрономічне, вул. Шевченка, 47, Вінницького району.Вказане нерухоме майно ,з метою забезпечення виконання своїх зобовязань за кредитом на підставі уклваденого договору іпотеки від 30.05.2006 року та за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_3 було передано в іпотеку вказаному банку.

На примусовому виконанні у відділі ДВС Вінницького РУЮ перебував виконавчий лист №2-67-10 від 22.02.2010 року про стягнення за рішенням Вінницького районного суду з ОСОБА_6 на користь ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» заборгованості за кредитом в розмірі 871572,42 грн. Прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна неодноразово призначалися в травні-липні 2013 року , але тричі не відбулися у звязку з відсутністю покупців та несплатою коштів переможцем торгів . Майно не було реалізовано і державний виконавець повідомив про це стягувача ВАТ ««ОСОБА_5 Аваль», запропонувавши йому залишити нереалізоване майно за собою згідно із частиною шостою статті 62 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження»(в редакції на час передачі майна)

В звязку зі згодою банку , 17.09.2013 року державний виконавець виніс постанову та склав акт про передачу майна стягувачу ВОД ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» в рахунок погашення боргу . На підставі виданих державним виконавцем постанови та акту приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 08.10.2013 року видав ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (житлового будинку та земельної ділянки в с. Агрономічне, вул. Шевченка, 47, Вінницького району Вінницької області), зареєстроване в реєстрі за №1033.

Постановою начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_10 від 13.11.2013 року скасовано вищенаведені постанову та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17.09.2013 року у зведеному виконавчому провадженні №32367023 з підстави встановлення порушення державним виконавцем ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та прав інших стягувачів в частині пропонування залишення за собою майна боржника лише ВОД ПАТ «ОСОБА_5 Аваль».

Ухвалою Вінницького районного суду від 13.05.2016 року відмовлено ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» в поновленні строку для оскарження постанови начальника ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_10 щодо скасування постанови та акту державного виконавця Собчука В.В. від 17.09.2013 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд керуючись ст.368 ЦК України,ст.4,10,76 ,82 ЦПК України виходив з того, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2015 року,залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09.10.2015 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном подружжя та визнанні права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 47 по вул. Шевченка в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області та земельної ділянки, площею 0,2283 га, кадастровий номер :03:001:0053, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Шевченка, 47.Суд виходив з того,що вказаним судовим рішенням підтверджено факт, що вказане нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6,а тому ,посилаючись на ч.4 ст.82 ЦПК України та те,що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, дійшов висновку ,що права позивача у даній справі не порушені.

При цьому суд допустив протиречиві висновки,оскільки встановивши , що нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6, дійшов висновку ,що права позивача ОСОБА_3 передачею майна стягувачу- ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» в рахунок погашення боргу не порушено.

З таким висновком погодитись не можна ,оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою відмови ОСОБА_3 у визнанні права на Ѕ частину нерухомого майна рішенням Вінницького районного суду від 19.08.2015 року було те,що на час звернення до суду нерухоме майно являлось власністю ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» на підставі чинного свідоцтва про придбання майна від 08.10.2013 року,яке не оспорювалось на той час ОСОБА_3 та яке оскаржується ним тепер у даній справі.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України, ч.2 ст. 6 Закону № 898-IV, статті 578 ЦК України майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністюі може бути передане в іпотеку (заставу) лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Така нотаріально посвідчена згода на передачу майна в іпотеку була ОСОБА_3 надана,питання щодо недійсності договору іпотеки,предметом якої є спільне нерухоме майно,ним не ставилось .

Разом з тим, та обставина ,що він давав згоду на передачу майна в іпотеку, не позбавляє його права спільної сумісної власності на нерухоме майно,що є предметом іпотеки та не позбавляє його права на захист своїх прав у випадку встановлення незаконності дій ,що позбавляють його власності .Права ОСОБА_3 ,як співвласника спільного сумісного майна , у випадку встановлення фактів передачі майна в рахунок погашення боргу та видачі свідоцтва стягувачу з порушенням вимог законодавства можуть вважатись порушеними,а тому він має право на захист .

Тому висновок суду про відмову у позові ОСОБА_3 лише з підстав відсутності порушення його прав , без встановлення обставин законності чи незаконності вибуття майна з власності , не відповідає вимогам закону ,а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними ,а рішення суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, встановлюючи обставини законності чи незаконності вибуття майна з власності в межах заявлених позивачем підстав та доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає,що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як на підставу своїх вимог про визнання свідоцтва про придбання майна недійсним та його скасування позивач посилається на те,що державним виконавцем були порушені права інших стягувачів під час передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу,внаслідок чого постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17.09.2013 року були скасовані постановою начальника ВДВС Вінницького РУЮ від 13.11.2013 року , а нотаріусом неправомірно видано банку свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08.10.2013 року ,оскільки насправді майно передавалось в рахунок погашення боргу.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обвязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків можуть бути як правочини (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (п. 4 ч.ст.11 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України)

Згідно ч.1 ч.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу,зокрема,щодо того ,що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.(ч.1 ст.203 ЦК)

Проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є правочином ,а тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом у випадку коли реалізація арештованого майна на прилюдних торгах не відбулася державний виконавець з метою забезпечення права стягувача повинен вчинити дії порядок яких передбачено ч.ч.6,7,9 ст.62 ЗУ»Про виконавче провадження» ,а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою,а у випадку згоди стягувача винести постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом передачі скласти відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно .

Верховний Суд України у постанові у справі за № 6-1655цс16 від 16.11.2016 року Верховний Суд України висловив правову позицію ,що передбачена статтею 62 Закону процедура передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняттям державним виконавцем постанови та складенням акта про передачу майна стягувачу,які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обовязків (п. 4 ч.2 ст. 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою така процедура разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Тому передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України,зокрема,з підстави того ,що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.Відтак , така передача майна не є правочином ,що унеможливлює захист прав в порядку визнання правочину недійсним (ч.2 чт.16 ЦК ) .Відповідно не може визнаватись недійсним свідоцтво ,видане на підставі юридичних фактів,які не можуть визнаватись недійсними.

Тому посилання позивача у позові та у апеляційній скарзі на порушення державним виконавцем процедури передачі майна ,передбаченої актами цивільного законодавства (ЗУ «Про виконавче провадження) , не може бути розцінена судом як належна ,передбачена законом підстава для визнання оскаржуваного свідоцтва недійсним .

Обставина неоскарженого боржником ПАТ ««ОСОБА_5 Аваль» позасудового скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу постановою начальника ВДВС від 13.11.2013 року , також не є підставою для визнання свідоцтва недійсним, оскільки на час видачі нотаріусом свідоцтва 08.10.2013 року постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17.09.2013 року являлись чинними .

Так само не може бути підставою визнання вказаного свідоцтва недійсним посилання на порушення нотаріусом п.3.1.Глави 12 Розділу ІІ та Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині невірної назви виданого свідоцтва ( замість свідоцтва про про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу нотаріус видала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів) ,оскільки зі змісту виданого нотарусом свідоцтва ,у ньому вказано необхідні реквізити та те,що свідоцтво видано на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу,затвердженого начальником відділу ВДВС ОСОБА_10 Крім того вказане не спростовує юридичні факти,що стали підставою видачі такого свідоцтва акт та постанову державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу ,які на час видачі свідоцтва були чинні.

З пояснень нотаруса вбачається,що допущення помилки у назві свідоцтва за умови дотримання його змісту є підставою для внесення нотарусом виправлень в назву документу і не може свідчити про недійсність чи невідповідність його змісту .

За врахуванням викладеного , апеляційний суд вважає ,що помилка нотаріуса в повній назві свідоцтва ,що підлягає виправленню,за умови відповідності його змісту наданим документам і наявності необхіднх реквізитів, не може являтись єдиною і законною підставою для визнання його недійсним.

Тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності та підстав визнання оспорюваного свідоцтва недійсним не заслуговують на увагу і у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

В зв'язку з викладеним та недоведенням незаконності дій нотаріуса ,як реєстратора на час проведення державної реєстрації прав, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаpiyca Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та ix обтяжень.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання недійсним та скасування дублікату свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів ,виданого 16.01.2017 року ,оскільки позивач, в порушення вимог ст.ст.12,13 ЦПК України ,не надав суду належних,допустимих та достатніх доказів як існування такого дублікату,так і незаконності дій та підстав для його видачі .

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині скасування оскаржуваного свідоцтва , заслуговують на увагу.

Незважаючи на те,що відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції на час спірних правовідносин) іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом , що виключає необхідність витребування згоди інших стягувачів ,що не є іпотекодержателями майна на залишення за собою нереалізованого майна , проте ПАТ ПАТ ««ОСОБА_5 Аваль» не надав суду доказів того,що постанова начальника ВДВС від 13.11.2013 року не є чинною .

Відтак ,встановлена судом обставина існування чинної на час розгляду даної справи постанови начальника ВДВС Вінницького РУЮ від 13.11.2013 року про скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 17.09.2013 року являється підставою для скасування судом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів , оскільки на час розгляду скасовані та не існують юридичні факти - постанова та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17.09.2013 року , що являлись підставами виникнення у банку цивільних прав ,посвідчених даним свідоцтвом .

Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню ,а рішення суду рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 374, 379, 382 ЦПК України,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково

Рішення Вінницького районного суду від 13.05.2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів(житлового будинку та земельної ділянки) від 08.10.2013 року ,видане приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 ,зареєстроване в Реєстрі за №1033 ,-скасувати.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Рибчинський В.П.

ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

суддя: Копаничук С.Г.