Номер провадження: 22-ц/785/2133/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

ОСОБА_2

при секретарі: Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4, за участі третіх осіб: Приватне підприємство «КІМС» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року, -

встановила:

18 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ФОП ОСОБА_4, за участі третіх осіб: Приватне підприємство «КІМС» про стягнення з відповідача на її користь спричиненої майнової шкоди в розмірі 25 200 гривень та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала наступним: 26 жовтня 2016 року позивачка придбала жіночу куртку MDFSELENE 1050 0315, яка з урахуванням знижки коштувала 25 200 грн, що підтверджуються товарним чеком № SPHн-30083. 15 листопада 2016 року о 15 годині 25 хвилин вона здала вищевказану куртку до хімчистки «КІМС», про що свідчить Квитанція- договір за № 06283-90 від 15 листопада 2016 року. Через 10 календарних днів позивачці зателефонували та повідомили, що на її куртці виявлено дефекти. Після того як позивач приїхала до хімчистки подивитися на куртку, її повідомили що пляма на куртці, які проявилися після хімчистки, це дефект куртки від виробника, та їхньої вини в цьому немає.

29 грудня 2016 року позивач направила претензію до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з вимогою відшкодувати їй вартість зіпсованої речі куртки. 12 січня 2017 року вона отримала відповідь, де було підтверджено той факт, що куртка знаходилась на чистці у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 а також зазначено опис речі - куртки.

10 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулася із скаргою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якій просила провести перевірку фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 за фактом зіпсування її речі та спричиненої їй шкоди. 25 травня 2017 року за вихідним № 3270/06 було надано відповідь, де зазначалось, що при огляді виробу (куртки утепленої) ознак забруднень на виробі не встановлено, проте, виявлено наявність розводів (різниця відтінків чи інтенсивності кольору на виробі).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4, за участі третіх осіб: Приватне підприємство «Кімс» про захист прав споживачів, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що залишивши куртку та взявши квитанцію, позивачка своїми діями погодилася з умовами надання послуг ФОП ОСОБА_4 які зазначені в квитанції-договір № 06283-90 від 15 листопада 2016 року.

Вказаною квитанцією договором передбачено, що в рамках виконання доручення з надання послуг, клієнт приймає умову, що на виробах після хімічної чистки можливі бути присутні дефекти, які вказанні в квитанціях та прихованих дефектах, які виникли в процесі носіння і експлуатації і виявлених після чистки. Також у вищевказаній квитанції-договір зазначено, що знос виробу становить 30%, а дефектами є: деформація, заломи, походження плям: бруд, піт, загальне забруднення невизначеного походження.

Районний суд дав оцінку твердженням позивача, оскільки вони реалізуються у протиріччі, так як ОСОБА_3 посилається у позовній заяві на те, що підтвердженням того, що вона здала куртку до хімчистки є вищевказана квитанція-договір, а в подальшому наголошує, що вказану квитанцію-договір вона не підписувала і з умовами, викладеними в ній вона не знайомилася та не погоджувалася.

Районний суд дійшов висновку, що відповідачем ФОП ОСОБА_4 не порушено умови закріплені в квитанції-договорі з якими позивач була ознайомлена.

Товарний чек №SHн-30083 від 26 жовтня 2016 року, на який ОСОБА_3 в позовній заяві посилається як на доказ, що підтверджує придбання нею жіночої куртки, районний суд вважає неналежним доказом, оскільки він не оформлений відповідним чином, а саме: відсутня печатка фізичної чи юридичної особи яка здійснила продаж, незрозуміло ким чек підписаний та який саме товар (найменування товару) був куплений.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди місцевий суд виходив з того у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачкою не зазначено, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надала ніяких доказів причино-наслідкового звязку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 15 листопада 2016 року в 15 годині 25 хвилин ОСОБА_3 здала жіночу куртку до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 відділ прийому якої розташований по вул. Генуезька, буд. 36, м. Одеса, про що свідчить квитанція договір за № 06283-90 від 15 листопада 2016 року.

29 грудня 2016 року ОСОБА_3 направлена претензія до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з вимогою відшкодувати позивачу вартість зіпсованої речі куртки.

12 січня 2017 року позивач отримала відповідь на претензію від ФОП ОСОБА_4 де зазначено, що в процесі обробки виробу не були допущені технологічні помилки. Наявні на одязі дефекти є результатом його експлуатації та були присутні на виробі до хімічної чистки.

10 травня 2017 року позивач звернулася із скаргою до Головною управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якій вона просила провести перевірку ФОП ОСОБА_4 за фактом зіпсування її речі та спричиненої шкоди.

25 травня 2017 року за вихідним № 3270/06 позивачу надано відповідь де зазначається, що при огляді виробу (куртки утепленої) ознак забруднення на виробі не встановлено, проте, виявлено наявність розводів (різниця відтінків чи інтенсивності кольору на виробі).

Відповідно п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) вказано, що за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до п. 12 ст. 1 вказаного вище Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, який виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п.9 ст.10 Закону, виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, на думку позивача відповідачем йому було завдано збитки, які він оцінює вартістю куртки в сумі 25 200 грн.

Однак згідно п. 2.1. з «Інструкція щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів», Затверджено Наказом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення 27 серпня 2000 р. N 20, замовлення щодо надання послуг з хімічної чистки виробів оформлюється договором (квитанцією).

Згідно з квитанції- договору за № 06283-90 від 15 листопада 2016 року зазначено, що в рамках виконання доручення з надання послуг, клієнт приймає умову, що на виробах після хімічної чистки можливі бути присутні дефекти, які вказанні в квитанціях та прихованих дефектах, які виникли в процесі носіння і експлуатації і виявлених після чистки (ДСТУ) 201-03-96).

Також у вищевказаній квитанції-договорі зазначено, що знос 30%, а дефекти виробу: деформація, заломи, походження плям: бруд, піт, загальне забруднення невизначеного походження.

Попередження: після обробки можливо проявлення скритих дефектів, зриви кольору в місцях утворення поту, неповне видалення плям, ушкодження незнімної фурнітури.

Виходячи з вищевказаного суд дійшов висновку, що відповідачем ФОП ОСОБА_4 не порушено умови закріплені в квитанції-договорі з якими позивач була ознайомлена.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.76-89 ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.77-80 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Вимагаючи визнати квитанцію договір допустимим доказом лише в частині зобовязань відповідача, позивач не зміг заперечити факт підписання ним квитанції договору та ознайомлення з умовами. Тому вимоги позивачки районний суд вважає недоведеними, з такою позицією погоджується і колегія суддів.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: ст.ст. 374, 375; 381, 382, 383, 384; 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22 серпня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_6