Справа № 234/2865/17
Провадження № 2/234/901/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

при секретарі Кравченко Я.Ю.,

за участю представника позивача Федченко М.Л., відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/2865-17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.03.2017 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, який обґрунтовує тим, що відповідачка відповідно до укладеного договору б/н від 04.10.2017 р. отримала кредит у розмірі 13700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов′язання належним чином не виконував. З урахування збільшених позовних вимог станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 90935,89 грн., яка складається з: 11014,07 грн. - заборгованість за кредитом; 72372,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2981,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4318,38 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 04.10.2007 р. у розмірі 90935,89 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та пояснив, що відповідачка 04.10.2007 року оформила кредитну картку та користувалася нею до 25.04.2014 року, здійснювала покупки, знімала готівку. Відповідач підписала заяву та погодилася із встановленими процентами та можливістю в односторонньому порядку змінювати розмір процентів банком, письмових заяв про розірвання договору не надходило. Станом на 31.01.2017 року утворилася заборгованість у загальній сумі 90935,89 грн, доказів що заборгованість погашена не мається. Відповідачу направлялися СМС-повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила частково та пояснила, що дійсно вона користувалася кредитною карткою до квітня 2014 року, потім віддала її представнику банку, бо картку заблокували. Їй повідомили, що у неї є ще 2 місяця для погашення заборгованості. У неї не має грошей для погашення суми боргу, бо дохід у неї невелика пенсія.

Представник відповідачки в судовому засідання пояснив, що позов визнає відповідачка частково, а саме суму боргу, яка утворилася станом на серпень 2014 року, тобто за період фактичного користування грошима. У 2015, 2016 та 2017 роках відповідачка кредитною карткою не користувалася.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У судовому засіданні встановлено, що 04.10.2007 року відповідачка підписала заяву на отримання кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою за кредитом 22,8% річних, та в цей же день отримала кредитну картку (а.с.9) Також відповідачкою підписана заява від 25.09.2008 року про уточнення персональних даний, в якій також зазначений розбір базової процентної ставки по кредиту 1,9% в місяць, тобто 22,8% річних (а.с.68-69) В цих же заявах зазначено, що ОСОБА_2 ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які надані останній для ознайомлення в письмовому виді. Надала згоду з тим, що дана Заява із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами, Тарифами складає між відповідачкою та банком договір. Банк має право в любий момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. На заяві під зазначеними умовами мається підпис відповідачки, про що остання не заперечувала в судовому засіданні.

Відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. (а.с.12-17)

Як вбачається з банківської виписки за карткою ОСОБА_2, остання дійсно користувалася наданими банком кредитними коштами, про що також не заперечувала у судовому засіданні (а.с.72-96). Зокрема, 07.05.2014 року були зняті готівкові кошти в банкоматі в розмірі 1000,00 грн., 15.05 та 20.05.2014 року купувалися продукти через касу, 07.08. 2014 року проводилася оплата частинами за раніше придбаний товар.

Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 31.01.2017 року становить 90935,89 грн., яка складається з: 11014,07 грн. - заборгованість за кредитом; 72372,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2981,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 4568,38 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-8).

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Цей Закон не скасовує й не пом'якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, договори, укладені до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року №661- VІ, якими сторони погодили можливість змінювати проценту ставку, повинні виконуватися сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Позивачем не надано доказів належного повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу в підписаному відповідачкою договорі не міститься. Таким чином, підстав вважати, що сторони погодили застосовувати змінювальну процентну ставку не має. В заяві від 04.10.2007 року та від 25.09.2008 року, де відповідачка поставила свій підпис, вказана фіксована процентна ставка 22,8% річних.

Таким чином, з відповідачки на користь позивачапідлягають стягненню тіло кредиту в сумі 11014,07 грн. та проценти в сумі 38196,51 грн. (72372,34 грн. - 57608,38 грн. (20,4%), бо встановлення відповідно змінювальної процентної ставки не доведено).

Як вбачається з наданого розрахунку пеня виникла в період починаючи з 01.06.2014 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії у розмірі 2981,10 грн. та штрафних санкцій у розмірі 4568,38 грн. задоволенню не підлягають, бо відповідачка мешкала в зоні проведення АТО та зазначені штрафи та пеня виникли та нараховані після 14.04.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до частини задоволених вимог, що складає 865,85 грн. (1600 грн. х 49210,58 грн. / 90935,89 грн.)

Суд не приймає заперечення відповідачки щодо припинення дії договору у зв'язку із відсутністю у неї можливості користуватися карткою, яка вона здала у 2014 році представнику банку та більше не користувалася, бо відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів розірвання договору суду не представлено. Підстав для припинення зобов'язання судом також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст.1054, 1056-1 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, заборгованість за кредитним договором б/н від 04.10.2007 року, яка утворилася станом на 31.01.2017 року в сумі 49210,58 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті десять грн. 58 коп.), з яких: 11014,07 грн. - заборгованість за кредитом; 38196,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, судовий збір в сумі 865,85 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15, 15.5), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення був виготовлений 25 травня 2018 року.

Суддя Ю.В. Фоміна