Ухвала

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 756/17805/13-ц

провадження № 61-47138ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Віталія Вікторовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 809,84 доларів США, що еквівалентно на день проведення розрахунку за курсом НБУ 773 801,05 грн, та пеню за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань у розмірі 2 824 373,87 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 3 598 174,92 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року в частині солідарного стягнення суми заборгованості у розмірі 3 598 174,92 грн та в частині розподілу судових витрат змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 1 334 729,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 638,21 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 638,21 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

15 листопада 2018 року представник ОСОБА_1 адвокат Чумак В. В. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України.

В касаційній скарзі представником ОСОБА_1 адвокатом Чумаком В. В. було зазначено про те, що ОСОБА_1 як військовослужбовець Збройних Сил України з травня 2014 року брав участь в АТО, в тому числі в зоні бойових дій, він не був присутнім у судовому засіданні апеляційного суду під час проголошення судового рішення, а також не отримував копії оскаржуваного рішення апеляційного суду від 15 травня 2014 року, про зміст судового рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень в листопаді 2018 року. Однак зі змісту касаційної скарги не вбачалося клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 385, заявник отримав вказану ухвалу 28 листопада 2018 року.

На виконання вимог ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 04 грудня 2018 року, а саме клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та квитанція про сплату судового збору.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 адвокат Чумак В. В. посилається на те, що ОСОБА_1 як військовослужбовець Збройних Сил України з травня 2014 року брав участь в АТО, в тому числі в зоні бойових дій, він не був присутнім в судовому засіданні апеляційного суду під час проголошення судового рішення, а також не отримував копії оскаржуваного рішення апеляційного суду від 15 травня 2014 року.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою х статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Як вбачається з оскаржуваного рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року, до апеляційного суду з апеляційною скаргою зверталися саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи. Отже, заявнику було відомо про вирішення справи саме 15 травня 2014 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду від 15 травня 2014 року зареєстровано в реєстрі 14 червня 2014 року, а оприлюднено 16 червня 2014 року.

З доданої до касаційної скарги довідки військової частини НОМЕР_1 від 14 лютого 2018 року № 31/419, яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що він брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в період з 02 вересня 2015 року по 17 січня 2016 року, з 28 січня 2016 року по 29 березня 2016 року, з 21 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року, з 21 жовтня 2016 року по 26 грудня 2016 року та з 16 лютого 2017 року по 27 червня 2017 року.

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду тривалістю понад чотири роки після ухвалення оскаржуваного судового рішення. Крім цього, представником ОСОБА_1 адвокатом Чумаком В. В. не наведено підстав пропуску строку на касаційне оскарження в період з 15 травня 2014 року по 02 вересня 2015 року та з 28 червня 2017 року по листопад 2018 року, а також не надано будь-яких належних доказів порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення. Інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року, наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Віталія Вікторовича, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Віталія Вікторовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук