Справа № 449/883/17 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/6203/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

за участі:ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року у складі судді Борняк Р.О. у справі за позовом ОСОБА_5 до Корелицької сільської ради, третьої особи Перемишлянської РДА про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до суду про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку площею 1,1518 га, яка розташована на території с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва та земельну ділянку площею 0,7086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області, з посиланням на те, що дане майно успадкував після смерті тітки - ОСОБА_6, шляхом фактичного користування, однак не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельні ділянки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку площею 1,1518 га, яка розташована на території с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва та земельну ділянку площею 0,7086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області.

Апеляційну скаргу подала ОСОБА_2, яка не була залучена до розгляду при вирішенні справи. яка не була залучена до розгляду при вирішенні справи, оскільки судом не було надано запиту до Перемишлянської державної нотаріальної контори щодо встановлення можливих спадкоємців, суд не з'ясував наявність відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Мати апелянта - ОСОБА_7 є спадкоємцем за законом третьої черги майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ( осіб попередніх черг немає) звернулась з заявою про прийняття спадщини, згодом відмовилась від спадщини на користь доньки ОСОБА_2 Зазначає, що твердження позивача що дане майно він одержав після смерті тітки ОСОБА_6 шляхом фактичного користування не відповідають дійсності. Вказує, що відповідно до довідки №833 від 08.09.2017 року Корелицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області після смерті ОСОБА_8 в житловому будинку ніхто не проживав і не проживає, тобто позивач вказаним майном не користувався. Вважає, що судом першої інстанції при винесені рішення не було з`ясовано усіх обставин справи, не було встановлено всіх можливих спадкоємців.

Просить рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3, та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки, за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в держнотконтору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а позивач фактично прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_8, продовжуючи доглядати за земельними ділянками, тому є підстави визнати за ним право власності на зазначене майно.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на праві приватної власності належала земельна ділянка 1,1518 га, розташована в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області, а також успадкована після смерті ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,7086 га, розташована у цьому ж населеному пункті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 цього ж кодексу визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 цього ж Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що заповіту ОСОБА_8 не складала, що випливає із довідки Корелицької сільської ради від 08.09.2017 року № 833.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса або уповноваженої особи сільської ради в оформленні права на спадщину.

Водночас, у матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 46042821 від 06.12.2016 року виданий Перемишлянською державною нотаріальною конторою про те, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційних запис «реєстрація спадкової справи» № 59523733 спадкодавця ОСОБА_8 за заявою ОСОБА_2.

Як встановлено судовою колегією, що з позовом ОСОБА_5 до Корелицької сільської ради, третьої особи Перемишлянської РДА про визнання права власності на спадкове майно до суду звернувся 09.08.2017 року тоді як була вже заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_8.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Проте судом першої інстанції при розгляді справи не з»ясовано коло спадкоємців після смерті ОСОБА_8, не залучено їх до справи та не витребувано спадкової справи для повного та всебічного з»ясування обставин справи .

Окрім того позивачем зазначено в позові , що інших спадкоємців немає та покликання що він звертався до нотаріальної контори однак нотаріусом йому відмовлено, ті обставини судом першої інстанції не перевірені і не встановлено родинних відносин позивача та померлої ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 цього ж Закону свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 цього ж Закону нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

За ст. 49 цього ж Закону однією із підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій є неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодних документів, які б свідчили про наявність відмови у вчиненні нотаріальної дії - оформленні свідоцтва про право на спадщину та доказів щодо родинних зв'язку з померлою.

В п. 1 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05/2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на нормах матеріального права та підтверджуються матеріалами спадкової справи, яка оглянута в судовому засіданні .

Оскільки суд не повною мірою з'ясував обставини, що входять у предмет доказування у даній категорії справи, зокрема, наявність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, відкриття спадкової справи на час подачі позову до суду за заявою апелянта- ОСОБА_2 від 06.12.2016 року, не з`ясував коло спадкоємців померлої ОСОБА_8 та не залучив їх як відповідачів, що було підставою для звернення до суду за захистом порушених або невизнаних прав та відкриття спадщини.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у позові.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у позові.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, то з позивача ОСОБА_5 в користь апелянта ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн.00 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_5 до Корелицької сільської ради, третьої особи Перемишлянської РДА про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий

Судді