Провадження № 2/127/6917/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Ан.О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 20.12.2017 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_2 чи уповноваженій ним особі вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири № 50, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 67а.

18.05.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про заміну заходів забезпечення позову іншими. Заява мотивована тим, що при предявленні ухвали суду від 20.12.2017 року консультантом прозорого офісу Вінницької міської ради повідомлено, що Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради не в змозі виконати дане судове рішення, оскільки функції реєстру речових прав на нерухоме майно не передбачають можливості накладення такого виду заборони. У зв'язку з цим ОСОБА_1 просить суд змінити вид забезпечення позову накладеного ухвалою суду від 20.12.2017 року на накладення арешту на квартиру № 50, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 67а, що належить ОСОБА_2

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що заява про заміну заходів забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 156 ЦПК України передбачено право суду допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим за клопотанням учасника справи. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом в судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

За змістом ст. 153 ЦПК України, якщо у суду не виникає потреби в отриманні пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням, розгляд заяв з питань забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, застосовані судом заходи забезпечення позову мають бути ефективним механізмом, який забезпечує реальну можливість виконання судового рішення та захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав.

При розгляді заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Суд у своїй ухвалі від 20.12.2017 року встановив факт того що незастосування заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення ЦПК України, суд погоджується з доводами позивача про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам. На даний час забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу чи уповноваженій ним особі вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири № 50 що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 67а, жодним чином не гарантують і не виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне заяву про заміну заходів забезпечення позову задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 156 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим - задовольнити.

Замінити заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2017 року, іншими, а саме: накласти арешт на квартиру № 50 загальною площею 33,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 67а, що належить ОСОБА_2 громадянину ОСОБА_3, який проживає в ОСОБА_3 за адресою: Провінція ОСОБА_4, місто Суррей, 34 Авеню, будинок 14725, паспорт №QH574322.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: