АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6476/16-ц Номер провадження 22-ц/786/633/18Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, ─

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 24 лютого 2006 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та ОСОБА_3 /на той час - ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ML-D00/12/2006, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 28 050 доларів США, а позичальник зобов'язалась повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором 24 лютого 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №ML-D00/12/2006, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати у повному обсязі за невиконання позичальником умов кредитного договору.

Мотивуючи тим, що взятих на себе зобов'язань за кредитним договором позичальник не виконує, в зв'язку з чим станом на 14 вересня 2016 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №ML-D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року у розмірі 19 698,87 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту сумі 17 119,72 дол. США та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2 579,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 вересня 2016 року складає 520 562 грн. 04 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2017 року провадженя у справі за позовними вимогами ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ─ відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На апеляційну скаргу відзив надала представник відповідача - ОСОБА_2, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги за безпідставністю.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 24 лютого 2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна» та відповідачем ОСОБА_3 /ОСОБА_3. укладено кредитний договір №ML-D00/17/2006, відповідно до умов якого банківська установа надає відповідачу кредитні кошти в розмірі 28 050 доларів США з цільовим призначенням - купівля нерухомого майна, з датою остаточного повернення кредиту 23 лютого 2021 року за відсотковою ставкою 11 % річних.

Укладення кредитного договору сторонами не оспорюється та підтверджується дослідженими у справі доказами.

Також судом встановлено, що банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав та надав позичальнику ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 28 050 доларів США.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростовано, а також під-тверджуються частковим виконанням позичальником зобов'язань по поверненню кредитних коштів та укладенням додаткової угоди.

Судом також встановлено, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТБ Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного Комерційного Банку «Райффайзенбанк Україна» /а. с. 21/.

Окрім того встановлено,що 26 лютого 2016 року Публічним акціонерним товариством «ОТП банк» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року, за умовами якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору, в частині визначення процентної ставки за користування кредитом.

Як зазначено вище, банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 28 050 доларів США. В свою чергу, відповідач у встановлені договором строки своїх обов'язків належним чином не виконувала, грошові кошти в передбачених умовами договору розмірах - не сплачувала, що стало підставою для укладення сторонами додаткової угоди.

В той же час, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сторони по справі не надали належних доказів на підтвердження своїх доводів, факт порушення відповідачем зобов'язань, які виникли з кредитного договору №ML-D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року має ознаки припущення, а тому суд позбавлений можливості перевірити наявність даного факту в цілому, та дослідити розрахунок заборгованості за даним кредитним договором, з'ясувати період нарахування відсотків та їх розмір, а відтак і встановити обсяг зобов'язань між сторонами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За нормами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Звертаючись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №ML-D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року в розмірі 19 698,87 доларів США, посилаючись на те, що зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачами належним чином не виконуються.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», використовуючи на власний розсуд надані йому диспозитивні права, звертаючись до відповідача з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування своїх позовних вимог надало розрахунок заборгованості за кредитним договором №ML-D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року в якому зазначено лише загальну суму боргу відповідача в розмірі 19 698,87 дол. США, та зазначено, що складається вона з заборгованості по тілу кредиту сумі 17 119,72 дол. США та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2 579,15 дол. США /а. с. 19/. Будь-яких інших письмових доказів на підтвердження боргу, та розрахунку відповідної суми заборгованості позивачем суду надано не було.

Отже, надана позивачем до суду інформація про наявність розміру заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2006 року за своїм змістом та суттю, за відсутності інших доказів, не є належним підтвердженням факту наявності заборгованості, та не є розрахунком заборгованості, а лише констатує суму такої заборгованості, визначену позивачем в поданій до суду позовній заяві, тому обґрунтовано не прийнята судом до уваги. В той же час матеріали справи не містять жодних розрахунків на підтвердження відповідної суми заборгованості на стягненні якої наполягає позивач.

Разом з тим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України.

За нормами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, твердження позивача про розмір боргу саме в сумі 17 119,72 доларів США заборгованості по тілу кредиту та 2 579,15 доларів США заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом не доведено жодними належними доказами, дослідженими судом, отже, є виключно припущенням, оскільки не підтверджено ні первинними банківськими документами, ні виписками по рахунках та оспорюється відповідачем.

При цьому судом встановлено, що надані позивачем додатки до позову, а саме копія укладеного сторонами договору має розбіжності з оригіналом договору, зокрема невідповідність останньої сторінки частини 2 договору. Окрім того, оригінал додаткового договору №1 до суду не наданий, також маються розбіжності і в графіку погашення кредитного договору.

З метою повного та всебічного дослідження обставин, по справі призначалась судово-економічна експертиза, проведення якої доручено Полтавській філії Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса, однак з підстав ненадання сторонами необхідних додаткових матеріалів, експертиза не була виконана.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 квітня 2018 року в ПАТ «ОТП Банк» було витребувано належний розрахунок заборговності ОСОБА_3 за кредитним договором №ML- D00/12/2006 від 24 лютого 2006 року станом на 14 вересня 2016 року, підтверджений відповідними виписками по рахунках, проте позивачем ухвала суду залишилася не виконаною.

Відтак, за умови ненадання банком належних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, який, хоча і дійшов висновку про наявність факту порушення відповідачем зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 24 лютого 2016 року № ML-D00/12/2006, проте, будучи позбавленим можливості дослідили розрахунок заборгованості за даним кредитним договором, з'ясувати період нарахування відсотків та їх розмір, тобто встановити обсяг зобов'язань між сторонами, - правомірно, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, відмовив Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно: Суддя: Бондаревська С.М.