Головуючий у І інстанції Литвин Л.І.
Провадження № 22-ц/824/2930/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Шуляку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича на рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив про його задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.08.2006 року між ВАТ &q?зо;Родовід Банк&q?о ;, правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк", та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28.4/А-282.06.2, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_3 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 102 долари США строком до 02.08.2011 року із щомісячною процентною ставкою у розмірі 13% річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, 02.08.2006 року між банком і ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, а 09.02.2009 року між банком і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором.

13.09.2013 року Яготинським районним судом Київської області ухвалено рішення по цивільній справі № 382/1627/13-ц за позовом АТ &q?ни;Родовід Банк&q?ої; до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості закредитним договором, яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто 3 780,29 доларів США у рахунок боргу за кредитним договором, що за курсом НБУ складає 30 215 грн. 86 коп., 1 408,15 доларів США пені, що за курсом НБУ складає 11 255 грн. 32 коп., 421,82 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що за курсом НБУ складає 3 371 грн. 60 коп., 24,42 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми прострочених процентів, що за курсом НБУ складає 195 грн. 18 коп., та 229 грн. 40 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Дане рішення суду ухвалою апеляційного суду Київської області від 19.12.2013 року залишено без змін.

Разом з тим, заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того, відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу за невиконання умов договору, в зв'язку із чим позивач і просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 02.08.2006 року, яка становить 946,06 дол. США та складається із: 664,52 дол. США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року та 281,54 дол. США 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року.

Рішенням Яготинськогорайонного суду Київської області від 29серпня2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. подав на рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники ПАТ «Родовід Банк» апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених в ній підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2006 року між ВАТ &qu ;Родовід Банк&q?та;, правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28.4/А-282.06.2, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_3 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 102 долари США строком до 02.08.2011 року із щомісячною процентною ставкою у розмірі 13% річних (том 1, а.с.9а-13). З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором,02.08.2006 року між банком і ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу,а 09.02.2009 року між банком і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором (том 1, а.с.14-15).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ &qung;Родовід Банк&qusi; до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позовні вимоги ПАТ &q? ;Родовід Банк&ququ; задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ &q?я ;Родовід Банк&q?оз; 3 780,29 доларів США у рахунок боргу за кредитним договором, що за курсом НБУ складає 30 215 грн. 86 коп., 1 408,15 доларів США пені, що за курсом НБУ складає 11 255 грн. 32 коп., 421,82 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що за курсом НБУ складає 3 371 грн. 60 коп., 24,42 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми прострочених процентів, що за курсом НБУ складає 195 грн. 18 коп. та 229 грн. 40 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1, а.с.131-134). Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року залишено без змін (том 1, а.с.135-138).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції від 12 травня 2014 року відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в сумі 27 588,77 грн. (том 1, а.с.140).

Судом також встановлено, що вищевказана заборгованість відповідачем ОСОБА_3 не сплачена, що не заперечувалося в судовому засіданні в апеляційному суді і відповідачем ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків звернення з позовом до суду, однак таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що вбачається з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконаннязобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов&qupa;язання, на вимогу кредитора зобов&quor;язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Судова практика (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 686/21962/15-ц) виходить з того, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов&quц);язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов&q?ко;язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює зокрема, окремі види зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, вимога ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з ОСОБА_3, як боржника, який не виконує судове рішення про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних у визначеному позивачем розмірі є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам діючого цивільного законодавства.

При цьому строк позовної давності по цій вимозі позивачем, всупереч доводів суду, не пропущено, оскільки банк, звернувшись до суду з даною вимогою в січні 2017 року, просив стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, яке полягає у триваючому невиконанні рішення суду, за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року.

Таким чином, зважаючи на доведеність в судовому засіданні факту невиконання боржником ОСОБА_3 рішення суду про стягнення з неї на користь ПАТ «Родовід Банк» суми заборгованості за кредитним договором, вимога банку про стягнення з неї на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 281,54 дол. США, що за курсом Національного Банку України дорівнює 7 350 грн. 68 коп., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з відповідача ОСОБА_3 664,52 дол. США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року, то в задоволенні цієї вимоги належить відмовити, однак не з підстав пропуску позовної давності, як про це зазначено у рішенні суду, а з підстав її недоведеності, що вбачається з наступного.

Зі змісту укладеного 02.08.2006 року між АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору вбачається, що строк його дії закінчується 02.08.2011 року. Дані обставини встановлені також і рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2013 року, та яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто всю заборгованість за кредитним договором від 02.08.2006 року.

Таким чином, на момент звернення ПАТ «Родовід Банк» у січні 2017 року до суду з вимогою про стягнення неустойки, передбаченої умовами кредитного договору, строк дії договору закінчився, в зв'язку з чим будь-яке нарахування банком процентів або штрафних санкцій (неустойки, пені) на підставі положень договору є незаконним та таким, що порушує норми цивільного законодавства, яке в якості відповідальності за неналежне виконання боржником його обов'язків у грошовому зобов'язанні передбачає наслідки, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, вимога ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з ОСОБА_3 664,52 дол. США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року, підлягає залишенню без задоволення з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

Вимоги ПАТ «Родовід Банк» до поручителя ОСОБА_4 взагалі суперечать обставинам справи та порушують норми матеріального права, оскільки порука останнього припинилась ще у лютому 2012 року, що виключає його солідарну відповідальність поряд із боржником ОСОБА_3 Крім того, підставою позовних вимог банку є факт неналежного виконання ОСОБА_3 судового рішення про стягнення з неї на користь банку відповідних грошових сум, тому безпідставним та необґрунтованим є зазначення позивачем в позовній заяві в якості відповідача особу, відносно якої вищевказаним рішенням суду відмовлено ПАТ «Родовід Банк» у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, в зв'язку із чим у ОСОБА_4 жодних обов'язків виконувати вищевказане рішення суду не виникло.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» грошових коштів у розмірі 281,54 дол. США в рахунок погашення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року, та відмови у задоволенні позову в частині вимог банку до ОСОБА_4 та в частині вимоги банку до ОСОБА_3 про стягнення 664,52 дол. США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року за їхньою недоведеністю та необґрунтованістю.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича - задовольнитичастково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року - скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід - Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» грошові кошти у розмірі 281,54 дол. США в рахунок погашення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року, що за курсом Національного Банку України дорівнює 7 350 грн. 68 коп.

В задоволенні іншої частинипозовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: