Справа № 2-1219/05 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С.Л.
Провадження № 22-ц/773/743/18 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Кузіна Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 та апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 в травні 2005 року звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1, гараж по АДРЕСА_2, на грошові вклади на особовому рахунку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 в Ковельському відділенні № 6303 Державного ощадного банку України, грошові кошти в Ковельському відділенні філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочено - ПАТ КБ «Приватбанк») згідно договору про депозитний вклад від 25.05.2004 р., укладений ОСОБА_6, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6

Вимоги позивача розглядаються в частині права на грошові кошти ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у Ковельській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з договором про депозитний вклад від 25 травня 2004 року.

Стосовно іншої частини вимог 03 червня 2005 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили (а.с. 23, 154-155, 212-214 том 1).

Таким чином, позивач просить визнати за нею право власності на вказаний вклад, оскільки лише вона прийняла спадщину після померлого.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 221 том 1).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково та визнано, що ОСОБА_3 належить право на спадкування майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, - грошових коштів у Ковельській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з договором про депозитний вклад від 25 травня 2004 року. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в частині задоволеного позову, але безпідставно не задовольнив вимогу про визнання права власності на грошовий вклад оскільки жодних доказів про відсутність договірних відносин між ОСОБА_6 та банком або про розірвання таких відносин матеріали справи не містять, банком не надано доказів знищення таких документів, а право позивача на спадкування після смерті чоловіка не оспорюється іншими спадкоємцями чи третіми особами.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» також подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вийшов за межі позовних вимог та безпідставно частково задовольнив позов, також судом не встановлено обставин, які перешкоджали позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку та не надано належної правової оцінки доводам банку щодо відсутності у програмних комплексах банку договору про депозитний вклад від 25 травня 2004 року.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити і задоволенні позову повністю.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 в якому вказано, що Цивільним кодексом України визначено строк для прийняття спадщини, а Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року № 20/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначає порядок дій для отримання свідоцтва про право на спадщину на грошовий вклад, а позивачем не надано доказів наявності обставин, які перешкоджали позивачу в отриманні свідоцтва у встановленому порядку.

Позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу третьої особи, у якій зазначає, що апеляційна скарга безпідставна і до задоволення не підлягає.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені, а також не визнала апеляційну скаргу третьої особи та просила її залишити без задоволення.

Представник третьої особи Кузін Є.В. підтримав апеляційну скаргу третьої особи з підстав, що в ній наведені, а апеляційну скаргу позивача не визнав та просив залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу третьої особи задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що метою позову є фактично доведення перед третіми особами права позивача на спадкування майна померлого. В рамках такої вимоги суд не має змоги вирішити спір між спадкоємцем та третьою особою з приводу майна спадкодавця. Відповідачі визнали, що право на спадкування має лише позивач. Отже, саме позивач вправі ставити вимогу перед банком і судом щодо депозитного вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 02 лютого 1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 02.02.1975 року, виданого Скала-Подільською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (а.с. 17 том 1). Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 14 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер (а.с. 18 том 1).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3

Статтями 1217, 1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до п. 220 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, щодо якого вкладник зробив розпорядження банку (фінансовій установі), а також на грошовий вклад, щодо якого відсутнє заповідальне розпорядження, після смерті вкладника видається нотаріусом спадкоємцям на загальних підставах.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в межах цього позову неможливо вирішити спір між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» з приводу визнання права власності на вклад у банку, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» має у цьому спорі статус третьої особи, а не відповідача. Правомочності третьої особи в цивільному процесі вужчі, ніж правомочності відповідача.

Позов пред'явлено лише до ОСОБА_4, ОСОБА_5, процесуальне становище ПАТ КБ «Приватбанк» - третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд апеляційної інстанції не наділений правом змінювати процесуальний статус особи.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено статтею 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, для оформлення спадкових прав спадкоємцям вкладника необхідно звернутися протягом шести місяців з дня смерті вкладника до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину.

При цьому визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом не встановлено обставин, які перешкоджали позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що спір між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу розглядався в іншому провадженні (справа № 159/1061/16-ц) - а.с. 189-196 том 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, визнаючи за позивачем право на спадкування вкладу, суд першої інстанції не врахував, що така вимога позивачем не заявлялася, а для визнання права власності в порядку спадкування необхідно довести, що для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку існують перешкоди. Крім того, наявність депозитного вкладу заперечується третьою особою, а належних та допустимих доказів наявності такого вкладу позивачем не надано. Отже, через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді