Справа № 199/8207/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, зазначивши, що 09.09.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та ухвалено рішення про задоволення позову в повному обсязі. Визнано недійсним договір дарування 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, укладений 16.11.2002 року між ОСОБА_4, діючим за дорученням від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2939, визнавши його договором купівлі-продажу. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року доповнено рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2011 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, яке складається з наступного: житловий будинок літ. А-1 - квартира № 1 загальною площею 39.1 кв.м та житловою площею 16.1 кв.м, господарських будівель - сарай літ. Б, В, вбиральня літ. Г, Д, душ літ. Ж, навіс літ. 3.

Позивач зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18008545 від 19.02.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності на 9/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпрі, яке складається з наступного: житловий будинок літ. А-1 - квартира № 1 загальною площею 39.1 кв.м та житловою площею 16.1 кв.м, господарських будівель - сарай літ. Б, В, вбиральня літ. Г, Д, душ літ. Ж, навіс літ. 3. Відомості про реєстрацію спільної часткової власності за ОСОБА_1 - відсутні.

Позивач вважає, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2011 року договір дарування 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську від 16.11.2002 року визнано договором купівлі-продажу та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, тому право власності на іншу 1/2 частину від 18/30 частин вказаного домоволодіння слід визнати за позивачем.

Позивач та його представник в судове засідання 14.05.2018 року на зявились, про дату та час слухання справи повідомленні належним чином, представник позивача надала заяву, в якій черговий раз просила суд відкласти розгляд справи без зазначення причин відкладення.

Відповідач в судове засідання 14.05.2018 року на зявилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду відзив проти позову.

Враховуючи те, що сторонами надано всі необхідні докази та відзив, тому для дотримання розумних строків розгляду справ суд вважає за можливе провести розгляд справ у відсутності сторін.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та ухвалено рішення про задоволення позову в повному обсязі, згідно якого визнано недійсним договір дарування 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, укладений 16.11.2002 року між ОСОБА_4, діючим за дорученням від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2939, визнавши його договором купівлі-продажу. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2013 року по вищевказаній справі визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, яке складається з наступного: житловий будинок літ. А-1 - квартира № 1 загальною площею 39.1 кв.м та житловою площею 16.1 кв.м, господарських будівель - сарай літ. Б, В, вбиральня літ. Г, Д, душ літ. Ж, навіс літ. 3.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.09.2011 року визнано недійсним договір дарування 18/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, укладений 16.11.2002 року між ОСОБА_4, діючим за дорученням від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_1 та визнано його договором купівлі-продажу, у звязку з чим на підставі ч.1 ст. 60 СК України визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину від 18/30 частин за зазначеного домоволодіння. Таким чином, посилання позивача на те, що за ним підлягає визнанню право власності на іншу 1/2 частину від 18/30 частин спірного домоволодіння не знайшли свого підтвердження, оскільки право власності на частину домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпрі у нього виникло з часу укладання договору дарування від 16.11.2002 року, а зазначеним рішенням суду фактично було змінено частку в праві власності та вид правочину, на підставі якого було набуто право власності. Відсутність даних у реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо його права власності на спірне майно не позбавляє позивача права звернутись до державного реєстратора про таку реєстрацію в установленому законом порядку.

Крім того, суд вважає слушними доводи відповідача, викладені у відзиві (запереченні) про відсутність спору між сторонами, оскільки позивачем на надано належних та допустимих доказів тому, що відповідач оспорює, порушує чи не визнає його право власності на 9/30 частин домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпрі. Отже вимоги позивача є необґрунтованими та суду не доведеними, тому задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 264-266 ЦПК України, ст.ст. 392, 328 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (місто Дніпро, вулиця Меліоративна,12, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місто Дніпро, вулиця Донецьке шосе,130/4, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання права власності на нерухоме майно,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя