Справа № 186/789/18
У Х В А Л А

29 травня 2018 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом керівника Павлоградської місцевої прокуратури до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_1, треті особи: управління комунального господарства та майна виконавчого комітету Першотравенської міської ради, фізична особа підприємець ОСОБА_2 та державний нотаріус Першої Павлоградської нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Павлоградської місцевої прокуратури звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_1, треті особи: управління комунального господарства та майна виконавчого комітету Першотравенської міської ради, фізична особа підприємець ОСОБА_2 та державний нотаріус Першої Павлоградської нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання протиправним рішення.

Просить суд визнати недійсним договір від 17 червня 2016 року купівлі продажу незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 150,2 кв. м., за адресою: Дніпропетровська область, м.Першотравенськ, вул.Верхня, 7, укладений між Першотравенською міською радою Дніпропетровської області () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1); визнати протиправним та скасувати рішення Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №221-3/VІІ від 24 грудня 2015 року «Про надання дозволу на продовження строків, визначених Програмою приватизації (відчуження) обєктів комунальної власності територіальної громади м.Першотравенська на 2014-2016 роки, повязаних з. приватизацією шляхом викупу обєктів незавершеного будівництва для укладання договору купівлі-продажу та здійснення нотаріального посвідчення правочину».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов до наступного висновку.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України право звертатися до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» /чинного на час виникнення спірних правовідносин/ відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Статтею 30 того ж Закону встановлено, що спори щодо приватизації державного майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 року № 2269-VIII» /чинного на час вирішення питання про відкриття провадження у справі/ спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, за загальним правилом, спори щодо приватизації комунального майна належать до господарської юрисдикції.

При визначенні підсудності даної справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Оспорений договір купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва був укладений в межах процедур та порядку передбаченому діючим на той час Законом України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» від 14.09.2000 року № 1953-III шляхом проведення аукціону. На теперішній час зазначені правовідносини регулюються зазначеним вище Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 року № 2269-VIII».

Отже, на зазначені правовідносини не розповсюджується дія Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII відповідно до ст. 3 якого приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю та продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відтак, враховуючи характер спірних відносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред'явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, не змінює правову природу юридичного спору та у даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Вказане повністю узгоджується і з діючою редакцією статті 2 Господарського процесуального кодексу України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

Зазначеного правового висновку дійшла ОСОБА_4 Верховного Суду у своїй постанові від 21 лютого 2018 року справа №125/703/16-ц.

Також відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2009 року у справі № 6-9714св09, спори щодо договорів-купівлі продажу нерухомого майна, безпосередньо пов'язані із приватизацією державного майна, мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не підлягає розгляду Першотравенським міським судом Дніпропетровської області у порядку цивільного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст.186, ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом керівника Павлоградської місцевої прокуратури до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_1, треті особи: управління комунального господарства та майна виконавчого комітету Першотравенської міської ради, фізична особа підприємець ОСОБА_2 та державний нотаріус Першої Павлоградської нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу та визнання протиправним рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Демиденко С.М.