Справа № 645/1845/17
Провадження № 2/645/1694/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_5 звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 52036,69 грн., стягнути на її користь 7591,10 грн.. В обґрунтування позову посилалася на те, що 06.06.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, згідно якого квартира ОСОБА_5, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 переходить у власність ОСОБА_6, взамін остання зобовязалася утримувати ОСОБА_5. В цей день між ними та ОСОБА_4 укладено договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, який посвідчений 06.06.2012 року державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 року ОСОБА_5 визнано недієздатною. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2015 року встановлено, що з серпня 2012 року по січень 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживали однією сімєю, тобто до дня оформлення останньої на стаціонарне лікування до психіатричної лікарні № 3 м. Харкова. Крім того, рішенням встановлено факт перебування ОСОБА_5 на грошовому утриманні у ОСОБА_8 з вересня 2014 року. 17.02.2016 року рішенням Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 було призначено опікуном ОСОБА_5. 04.07.2016 року рішенням Київського районного суду м. Харкова договір про зміну набувача розірвано - за невиконання набувачем своїх обовязків, передбачених договором. Згідно договору довічного утримання відповідач повинен був сплачувати з 06.12.2012 року комунальні послуги, сплачувати щомісячно 600 грн. шляхом поштових переказів, оплачувати лікування. Жодних виплат з боку відповідача не було, що підтверджується довідкою дирекції поштамп-центру поштового звязку № 1 за №0907-933 від 03.06.2015 року. Термін невиконання ОСОБА_4 своїх зобовязань по договору довічного утримання перед ОСОБА_5 тривав з серпня 2014 року по липень 2016 року. Через недбале ставлення з боку відповідача щодо виконання, покладених на нього договором обовязків на оплату комунальних послуг та на усі особисті потреби, ОСОБА_5 була вимушена витрачати власні кошти на свої потреби. Тобто, в період з серпня 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_5 нараховано загальну суму пенсії 31767,25 грн., знято з рахунку 35986,73 грн. Крім того, ОСОБА_5 отримала одноразове грошове утримання від ОСОБА_4 у розмірі 50 000 грн., яке не входило в склад щомісячних платежів та було окремим видом забезпечення та 40 000 грн. з яких ОСОБА_5 поклала на банківську картку. Через погіршення стану здоровя, збільшилися витрати та ОСОБА_5 довелося 16.01.2014 року зняти з рахунку всі кошти, частина з яких була витрачена на покриття цих витрат, а інша частина на покриття витрат, які повинен був сплачувати відповідач. Всі кошти, ОСОБА_5, які отримані від ОСОБА_8, була вимушена витрачати та харчування, одяг, комунальні платежі та ліки. В інтересах недієздатної ОСОБА_5 позивачка витрачала особисті кошти на оплату комунальних послуг та лікування, оскільки забезпечення умов нормальної життєдіяльності та підтримання стану здоровя підопічного є основним обовязком опікуна. Станом на дату укладення договору довічного утримання у ОСОБА_5 була заборгованість за комунальні послуги у сумі 196,13 грн., що підтверджується виписками з комунальних підприємств. Крім того, за період з серпня 2014 року по липень 2016 року комунальними службами позивачу нарахована заборгованість: КП «Комплекс по вивозу побутових відходів» - 239,05 грн., КП «Харківводоканал» - 2259,17 грн., КП «Жилкомсервіс» - 278,24 грн., КП «Харківські теплові мережі» - 8978,57 грн., ТОВ «Харківгаззбут» - 1095,54 грн., АК «Харківобленерго» - 909,73 грн.. Всього за період з серпня 2014 року по липень 2016 року ОСОБА_5 нараховано та сплачено у якості комунальних платежів 15658,30 грн., за вирахуванням попередньої заборгованості у 196,13 грн., сума комунальних платежів склала 15462,17 грн.. Сплата комунальних платежів опікуном ОСОБА_9, підтверджується квитанціями. Факт перебування ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_9 підтверджується рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2015 року. Заборгованість відповідача за вищевказаний дворічний період, яка виникла з причин несплати щомісячних платежів у сумі 600 грн. на харчування та одяг, які передбачені договором довічного утримання складає 14400 грн.. Згідно умов договору довічного утримання дані кошти повинні були забезпечувати побутові потреби ОСОБА_5М,, а саме: харчування, одяг тощо, а також створювати для неї умови для нормальної життєдіяльності. За період коли ОСОБА_5 постійно знаходилася на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні № 3 м. Харкова та проходила курс лікування від психічних захворювань, опікуном ОСОБА_3 цілком в інтересах ОСОБА_5 було придбано ліки та товари медичного призначення на загальну суму 29 765, 62 грн.. Тобто загальна сума невиплат за комунальні, медичні та інші витрати, понесені ОСОБА_5 та позивачкою становить: - комунальні послуги 15462,17 грн., щомісячні платежі на одяг та харчування 14400 грн., витрати на лікування 29765,62 грн.. Загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню складає 59627,79 грн.. З цієї суми ОСОБА_5 повинна бути відшкодована сума у розмірі 52036,69 грн. Що стосується решти збитків у сумі 7591,10 грн., то вони підлягають відшкодуванню опікуну ОСОБА_3. Сума у розмірі 52036,69 грн. повинна бути відшкодована ОСОБА_5 за період з серпня 2016 року по 11 квітня 2016 року, оскільки збитки на таку суму покривалися за власні кошти ОСОБА_5; сума у розмірі 7591,10 грн. підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 з 11.04.2016 року по 15.07.2016 року та складається з 1800 грн. щомісячні виплати; 4705,96 грн. витрати на ліки; 1085,14 грн. сплата заборгованості за комунальні послуги. Ця частина підлягає відшкодуванню позивачці, оскільки вона будучи опікуном ОСОБА_5 діяла від її імені та в її інтересах. Невиконання ОСОБА_4 своїх обовязків спричинило збитки опікуну ОСОБА_5.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

Ухвалою від 14.06.2017 року провадження по справі відкрито.

14.09.2017 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_10 про витребування доказів.

27.10.2017 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 52036 грн. 69 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_8 5791 грн. 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

30.03.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, якою просив про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 року.

Ухвалою від 02.04.2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та 24.04.2018 року ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

12.07.2018 року ОСОБА_4 подав заяву про поворот виконання судового рішення, яким просив допустити поворот виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 року.

Ухвалою суду від 09.08.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано актовий запис про смерть ОСОБА_5, а також витребувано з нотаріальної контори відомості щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5.

Судом отримано актовий запис про смерть № 2170 від 08.02.2018 року відносно ОСОБА_5.

Згідно відповіді Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 27.11.2018 року зясовано, що після смерті ОСОБА_5, до нотаріальної контори 18.04.018 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_8, заведено спадкову справу.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року залучено до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_5 ОСОБА_8.

Позивачка ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, присутня в судовому засіданні її представник ОСОБА_10 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, та просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 52036,69 грн. та 7591,10 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, присутній в судовому засіданні його представник ОСОБА_11 заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснюючи, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги просить до спірних правовідносин застосувати ч. 5 ст. 653 ЦК України, та одночасно просе застосувати інститут відшкодування майнової шкоди, встановлений Главою 82 ЦК України, у звязку з чим представник відповідача зазначав, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту цивільних прав.

Також зазначалося, що 12.06.2012 року відповідач став стороною за договором довічного утримання від 06.06.2012 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_6. За договором довічного утримання від 06.06.2012 року на нього покладені обовязки одноразово спалити на користь ОСОБА_12 52 500 грн., що було зроблено ним до підписання договору про зміну набувача, та, щомісячно, сплачувати на користь ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 600 грн.. Також договором довічного утримання було покладено обовязки щомісячно сплачувати комунальні послуги. Протягом 2012-2015 років, відповідач сплачував грошові кошти у розмірі 600 грн., в якості щомісячного забезпечення, та 600 900 грн. в якості сплати комунальних послуг. У 2015 році грошові кошти перераховувалися шляхом поштового переказу, але поверталися назад у звязку із їх неотриманням ОСОБА_12 даних коштів. Коли відповідач вирішив передати ОСОБА_12 грошові кошти під розписку, було зясовано, що останню помістили до Харківської обласної психіатричної лікарні № 3. Коли він прибув до ХОКПЛ № 3 медичний персонал не допустив до неї, оскільки він не є родичом.

Представник відповідача зазначав, що позовні вимоги є необґрунтованими, крім того, позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Стаття 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

06.06.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_5 передає у власність квартиру АДРЕСА_2, та взамін ОСОБА_6 зобовязується забезпечити її утриманням довічно на умовах договору. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_6 зобовязалася довічно утримувати ОСОБА_5, забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовилися, що утримання, у тому числі забезпечення харчування, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім того, набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Набувач має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів відчужувач несе відповідальність за сплату вказаних вище комунальних послуг у розмірі отриманих ними коштів. Грошове утримання буде щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладання цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого 06.06.2012 року державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 за реєстром №1-791 та внесення змін та доповнення до нього від 20.06.2012 року ОСОБА_5 з однієї сторони, та з другої сторони ОСОБА_6, та з третьої сторони ОСОБА_4 домовилися внести зміни та доповнення до Договору довічного утримання, посвідченого 06.06.2012 року та викласти їх в наступній редакції.: ОСОБА_5 передає у власність, а ОСОБА_4 отримує у власність квартиру № 5, яка знаходиться в м. Харкові, вул. Дарвіна, б. 16, взамін чого ОСОБА_4, зобовязується забезпечувати ОСОБА_5 утриманням довічно на умовах цього Договору. ОСОБА_4 зобовязується довічно утримувати ОСОБА_5, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, і має еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600 грн., які будуть надаватися відчужувачу щомісячно. Крім того, набувач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, ким вони укладені. До оплачуваних комунальних послуг належать експлуатаційні послуги, плата за користування природним газом, теплопостачанням, плата за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата послуг домофону.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 року задоволено заяву Комунального закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та визнано недієздатною ОСОБА_5, встановлено над нею опіку та призначено їй опікуна, виконання обовязків опікуна покласти на КЗОЗ ХОКПЛ № 3.

Рішення набрало законної сили.

Рішенням Київського районного суд м. Харкова від 17.02.2016 року подання Голови опікунської ради Адміністарції Київського району виконавчого комітету Харківської області ХМР та заяву ОСОБА_3 задоволено та призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном над недієздатною ОСОБА_5

Рішенням набрало законної сили.

04.07.2016 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова розірвано договір довічного утримання, посвідченого 06.06.2012 року державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 за реєстром № 1-791, внесення змін та доповнень до нього, посвідчений державним нотаріусом 6 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 та зареєстрований в реєстрі за № 1-842. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру № 5 по вул. Дарвіна, б. 16 у м. Харкові, скасовано та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону, зареєстровану у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 12606633.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 755 ЦК України передбачає, шо договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ст. 756 ЦК України).

Тобто Цивільний кодекс передбачає, що у випадках ініціювання розірвання договору відчужувачем, віджувач набуває право власності на майно, передане раніше за договором, одержує право на примусове його вимагання.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передано.

Дана стаття не передбачає можливості заяви віджучувачем вимоги про відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, згідно із ч.ч. 4,5 ст. 653 ЦК України, на яку посилається сторона позивача в обґрунтування вимоги про стягнення матеріальної шкоди, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Аналіз вказаних норм матеріального права, згідно правової позиції ВСУ, висловлена під час розгляду справи № 6-158цс від 20.02.2013 року, дає підстави для висновку, що виконане за договором до його зміни чи розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім цього, положеннями ч. 3 ст. 652 ЦК України також передбачено, що у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у звязку з виконанням цього договору.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, на підставі якої Київським районним судом м. Харкова розірвано договір довічного утримання, у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, як випливає із згаданих вище норм закону, у випадку розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач вправі вимагати збитків виключно у спосіб визнання права власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Виходячи з того, що норми ч. 1 ст. 756 ЦК України є спеціальними по відношенню до положень ч. 3 ст. 652, ч.ч. 4, 5 ст. 653 ЦК України, які регулюють правовідносини, повязані із відшкодуванням збитків, слід прийти до висновку, що саме норми ч. 1 ст. 756 ЦК України підлягають застосуванню до правовідносин, які склалися між сторонами, яка визначає право відчужувача вимагати права повернення майна, яке було передано набувачу, а не повернення виконаного до розірвання договору.

Оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає нормам матеріального права, і в такому випадку спеціальною нормою Закону передбачено інший правовий наслідок розірвання договору, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення матеріальної шкоди, та відмовляє в задоволенні позовних вимог, про що ухвалює відповідне рішення.

Що стосується заяви відповідача про поворот виконання рішення, то вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_8, яка діяла в своїх інтересах і в інтересах недієздатною ОСОБА_5 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 52036,69 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_8 5791,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

На виконання заочного рішення було видано два виконавчі листи, які ОСОБА_8 предявила до виконання.

Відповідачем надано копію квитанції, згідно якої останній 03.03.2018 року у відділені № 132 Харківського ГРУ КБ «Приватбанк» сплатив на рахунок приватного виконавця суму боргу та витрати виконавчого провадження в сумі 64 767,71 грн..

Приватний виконавець ОСОБА_14 05.03.2018 року виніс постанову про припинення розшуку майна боржника на підставі п. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначалося про припинення розшуку майна боржника, оскільки на депозитний рахунок приватного виконавця перераховані грошові кошти по зведеному виконавчому провадженню № 55589230 в сумі 64767,71 грн. Два виконавчих листа № 645/1845/17 від 29.12.2017 року Фрунзенського районного суду м. Харкова виконано в повному обсязі.

Постановами приватного виконавця ОСОБА_14 від 06.03.2018 року виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 645/1845/17, виданих 29.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 52036,69 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_8 - 5791,10 грн., закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, ОСОБА_4 повністю виконав заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 про поворот виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкові від 27.10.2017 року та допускає поворот виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77, 79, 81, 89, 90, 95, 213, 258, 259, 263, 274, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

Заяву ОСОБА_4 про поворот виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року задовольнити.

Допустити поворот виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року по справі № 645/1845/17 за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 52036 (пятдесят дві тисячі тридцять шість) грн. 69 коп., які були стягнуті на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року по справі № 645/1845/17 за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5791 (пять тисяч сімсот девяносто одна) грн. 10 коп., які були стягнуті на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року по справі № 645/1845/17 за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1, місце проживання (перебування): АДРЕСА_4.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, еєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання (перебування): АДРЕСА_5.

Третя особа - Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя О.В. Горпинич