справа № 278/300/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Рекши О.І., розглянув цивільну справу за заявою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання.

Представник відповідача направив до суду відзив на вказану позовну заяву, яким вимоги за нею не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Так, за твердженнями автора відзиву, надані позивачем документи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредиту. Крім цього, позивач в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки. Також позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього.

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

26 липня 2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, що складається із анкети-заяви позичальника (а.с.7) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1 400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою 20,40% річних на суму залишку заборгованості і зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Крім цього, сторони узгодили можливість подальшої зміни Банком розміру кредитного ліміту.

Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2016 року склала 30 989,08 гривень.

За розрахунком наданим банком (а.с.5-6) така заборгованість складається з: 1 470,40 гривень заборгованість за кредитом; 23 736,82 гривень заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3 830,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 1 451,86 гривня штраф (процентна складова).

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час укладений між сторонами кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобовязань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення відповідачем своїх боргових зобовязань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.

Водночас, суд не бере до уваги повідомлені представником відповідача доводи, як підстави для відмови у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Так, твердження останнього про відсутність доказів отримання його довірителем кредитних коштів повністю спростовуються згадуваними вище і наявними у справі доказами. Контрдоказової бази на противагу зазначеному ані відповідачем, ані його представником суду надано не було. Крім цього, є надуманими твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки, як убачається з наданого розрахунку заборгованості, останній платіж в рахунок погашення кредитної заборгованості був здійснений відповідачем 12 червня 2014 року, о отже, враховуючи доту звернення до суду з даним позовом (7 лютого 2017 року), установлений законом строк позовної давності ним пропущений не був.

Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 600,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, --

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2011 року у сумі 30 989 (тридцять тисяч девятсот вісімдесят дев'ять) гривень 08 копійок.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 600,00 гривень.

Складення повного рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян