АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/817/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі судді:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю секретаря

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2018 року, постановленого під головуванням судді Пироженка С.А., у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», компанії «Центрагаз Холдінг ГмбХ», компанії «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», ОСОБА_7 про захист прав споживачів та стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», компанії «Центрагаз Холдінг ГмбХ», компанії «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», ОСОБА_7 про захист прав споживачів та стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.11.2013 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір строкового банківського вкладу без поповнення оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Перший» №1748082, згідно якого сума вкладу становила 60 000 Євро на термін по 05.11.2014 року з виплатою 10% річних. Також відповідно до виписки-повідомлення до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04.11.2013 року було відкрито поточний (картковий) рахунок в Євро № 81832765.

Позивач зазначає, що станом на 05.11.2014 року загальна сума коштів на картковому рахунку складала 63 763 Євро.

05 листопада 2014 року ним було ініційовано переказ коштів в сумі 63 763 Євро з карткового рахунку ПАТ КБ «Надра» на кореспондентський рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк». За здійснення грошового переказу було сплачено 2 000 Євро. Проте кошти так і не були перераховані.

Постановою Правління НБУ від 05.02.2015 року № 83 ПАТ «КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ « КБ «Надра».

Постановою Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113, згідно якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» . На час звернення до суду строк здійснення процедури ліквідації банку продовжено до 04 червня 2018 року.

Позивач вказує, що 23 квітня 2015 року від отримав гарантовану суму відшкодування за вкладом в розмірі 200 000 грн., що становить 9 707,55 Євро. Так, на момент прийняття рішення про ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на його рахунку залишилося 54 055,45 Євро, що станом на 25 жовтня 2017 року складає 1 695 557 грн. 30 коп.

Згідно офіційної відкритої інформації НБУ Компанія «Центрагаз Холдінг ГмбХ» є учасником і власником 89.96591 % статутного капіталу ПАТ «КБ «Надра». Компанії Мороттікс Трейдінг Лімітед належить 90 % статутного капіталу компанії «Центрагаз Холдінг ГмбХ» , а 100% Компанії Мороттікс Трейдінг Лімітед в свою чергу належить компанії ОСОБА_8 ЛТД, єдиним акціонером якої є компанія «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», а ОСОБА_7 є єдиним 100% власником компанії «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», тобто особою, яка опосередковано володіє істотною участю банку. Вказані особи відповідно є власниками істотної участі ПАТ «КБ «Надра».

З таких підстав ОСОБА_6 просив суд стягнути солідарно з Компанії «Центрагаз Холдінг ГмбХ», компанії «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Надра» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 695 556 грн. 30 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2018 року ОСОБА_6 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване, прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник компанії «Центрагаз Холдінг ГмбХ» та ОСОБА_7 ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі вимоги не можуть бути задоволені.

У відзиві на апеляційну скаргу виконуючий обовязки уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_10 вказує, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини справи, дотримані норми матеріального та процесуального права при вирішення спору, тому просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах:

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 04 листопада 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір строкового банківського вкладу без поповнення, оформлений в рамка пакету послуг «ПУ «Перший» № 1748082, згідно якого сума вкладу становила 60 000 Євро, що підтверджується квитанцією № 5062 від 04.11.2013 року на термін по 05.11.2014 року з виплатою 10 % річних. Також відповідно до виписки повідомлення до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 листопада 2013 року, позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок в Євро № 81832765.

Станом на 05 листопада 2014 року загальна сума коштів на картковому рахунку №81832765 складала 63 763 Євро, що підтверджується поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку від 18 травня 2015 року.

05 листопада 2014 року позивачем було ініційовано переказ належних коштів в сумі 63 763 Євро з карткового рахунку № 81832765 на кореспондентський рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим банку надано платіжне доручення в іноземній валюті № 1. За здійснення грошового переказу він сплатив 2 000 Євро.

Розпорядження позивача про перерахунок коштів до іншого банку виконане не було.

03 березня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 березня 2015 року № 83 про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних, запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку.

23 квітня 2015 року ОСОБА_6 отримав гарантовану суму відшкодування за вкладом в розмірі 200 000 грн., що складає 9 707 Євро.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-350цс17 від 12квітня 2017 року, постанові у справі № 6-1809цс16 від 07 червня 2017 року, постанові ОСОБА_11 Верховного Суду у справі №910/23398/16 від 13 березня 2018 року.

З огляду на зазначене суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову правильно виходив із того, що підстав для задоволення позову немає.

Що стосується стягнення коштів із інших відповідачів, а саме Компанії «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», ОСОБА_7 , то суд виходить із наступного.

ОСОБА_6 є особою, яка є кредитором банку у заявленому розмірі позовних вимог, оскільки станом на час розгляду справи депозит позивачу не повернуто.

Компанія «Центрагаз Холдінг ГмбХ», компанія «Групп ДФ Холдінгз Лімітед», ОСОБА_7 є опосередковими власниками істотної участі банку, тобто не мають безпосереднього впливу на діяльність банку шляхом участі в загальних зборах, тощо, як це передбачено вимогами Закону України «Про банки і банківську діяльність».

У спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобовязаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобовязаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобовязані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

У ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Разом з тим лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Права позивача на отримання грошових коштів четвертої черги на час звернення до суду порушені не були.

Крім того, ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено спеціального субєкта, який має право звернення з вимогами до власників істотної участі, таки субєктом є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому таке звернення можливе лише після встановлення того, що майна банку виявиться недостатньо для здійснення погашення вимог кредиторів, а така обставина може бути встановлена лише після закінчення ліквідаційної процедури.

У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб із будь-яким позовом до відповідачів не звертався.

Передбачене ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність має бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Проте відповідальність особи у вигляді обовязку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного звязку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент , як наявність шкоди, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний звязок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю на невідворотністю спричинила збитки.

Вина є субєктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Таким чином, вимагаючи відшкодування шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, позивачу потрібно насамперед довести факт завдання йому шкоди завдавачами такої шкоди, розмір зазначеної шкоди, докази невиконання зобовязань та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань власниками істотної участі та заподіяною шкодою.

Згідно з ч. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Позивач не надав доказів, які б підтверджували які саме дії чи бездіяльність відповідачів призвели до ліквідації банку, заподіяли позивачу шкоду, розмір зазначеної шкоди, причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань власником істотної участі та заподіяною шкодою.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2018 року залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду вступає в законну силу з часу прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2018 року