Дата документу 21.11.2018 Справа № 336/2901/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/2901/18 Головуючий у 1 інстанції Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/293/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна Маряна Олександрівна, про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіна М.О., про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення.

У серпні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину нежитлового приміщення І поверху літ.А-9, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року заява про забезпечення позову повернута позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 вересня 2018 року (а.с.42) справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Повертаючи заяву ОСОБА_3 в інтересах якої діяла Аворник Л.В. про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що така заява не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в заяві не визначено чому невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Такий висновком суду є правильним.

За приписами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог і повинні застосовуватись лише в разі необхідності.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову по справі. Зокрема, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести відповідність засобу забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.76 ЦПК України, тобто обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Проте, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3 в інтересах якої діяла Аворник Л.В. не наведено жодного належного обґрунтування необхідності застосування судом вказаного нею виду забезпечення позову, а також тієї обставини, що невжиття судом заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Слід зазначити, що до заяви про забезпечення позову також не було додано будь-якого доказу на підтвердження заявлених вимог.

З наведеного вбачається, що заява ОСОБА_3 в інтересах якої діяла Аворник Л.В. про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки доводи викладені в заяві ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами, що суперечить вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 в інтересах якої діяла Аворник Л.В. про забезпечення позову.

Доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

З огляду вищевикладеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року у цій справі у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: