Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 493/964/14-ц

провадження № 61-11988св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О.(суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у складі суддів: Сидоренко І. П.,Станкевича В. А., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 листопада 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2014 року має заборгованість у розмірі 35 395,58 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35 395,58 грн, що складається з: 8 905,37грн - заборгованість за кредитом; 24 328,52 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1 661,69 грн - штраф (процентна складова), а також судовий збір в сумі 353,96 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 належним чином договір кредиту, Умов та правил надання банківських послуг не виконувала, у зв'язку з чим відповідно до вимог статей 526, 629, 1054 ЦК України має повернути кредитну заборгованість у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Балтського районного суду від 30 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд виходив з того, що у порушення вимог статті 60 ЦПК України 2004 року позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення апеляційного суду у частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення процентів та неустойки у межах позовної давності у розмірі 19 594,63 грн, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що довідка, надана ОСОБА_4 від 04 квітня 2016 року, про погашення кредитної заборгованості у розмірі 35 395,58 грн є сфальсифікованою, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не видавалася. Єдиним належним доказом у справі про те, що заборгованість відповідачем за кредитним договором б/н від 30 листопада 2005 року не погашена, є доданий банком до позовної заяви розрахунок заборгованості. Апеляційний суд не врахував, що позивач у межах загальної позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України, має право на стягнення процентів за користування кредитом за період з 31 березня 2011 року по 31 березня 2014 року, та на отримання неустойки (штрафу) у межах річного строку позовної давності у сумі 2 161,69 грн.

Заперечення на касаційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року касаційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, повний текст якої був підписаний 20 червня 2018 року, у задоволенні касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року касаційне провадження у справі № 493/964/14-ц за позовом ПАТ КБ«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року поновлено.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тобто, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Як убачається з позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н, укладеним 30 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, за яким остання отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підтвердження позовних вимог до позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, було додано:

розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30 листопада 2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, станом на 31 березня 2014 року;

заяву, заповнену ОСОБА_4 31 листопада 2005 року, згідно якої вона отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на картку № НОМЕР_1 (а. с. 5-12).

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 вересня та 21 жовтня 2014 року були надані додаткові пояснення до позовної заяви та виписки з особового рахунку ОСОБА_4, згідно яких позивач уже просив стягнути кредитну заборгованість за договором від 18 листопада 2005 року, а не від 30 листопада 2005 року, як просив у позовній заяві. Крім того, виписка з особового рахунку ОСОБА_4 здійснена за договором SAMDN6989 та за кредитною картою № НОМЕР_2 (а. с. 63-72, 85-109).

Разом з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» у додаткових поясненнях зазначало, що підписання позивачем договору від 30 листопада 2005 року № б/н, Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема пункту 3.3. свідчить про згоду позичальника на будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач на заперечення вказаних позовних вимог надала суду копію рішення Балтського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2011 року, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено у задоволені позову до неї про стягнення боргу за договором від 30 листопада 2005 року б/н та довідку, видану ПАТ КБ «ПриватБанк» 04 червня 2014 року № 1535275, з якої вбачається, що станом на 04 червня 2014 року усі рахунки на ім'я ОСОБА_4 закриті та у неї не має будь-якої заборгованості за кредитними договорами (а. с. 55-57, 113-114).

Таким чином, апеляційний суд, ураховуючи наведені вище обставини та наявні у матеріалах справи докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, у розмірі 35 395,58 грн, та відповідно заборгованості за процентами та пені в розмірі 19 594, 63 грн.

Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов'язок по доказуванню.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач ні у суді першої, ні апеляційної інстанцій не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Додані ПАТ КБ «ПриватБанк» докази є суперечливими, не ґрунтуються на умовах договору та матеріалах справи.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про фальсифікацію відповідачем наданої нею довідки від 04 червня 2014 року № 1535275, згідно якої в останньої відсутня кредитна заборгованість, не підтверджені доказами.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, про незаконність судового рішення не свідчать, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргупублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик