Провадження № 6/161/505/18
У Х В А Л А

14 листопада 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 державний виконавець другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції Волинської області ОСОБА_2 звернулась в суд із поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи підприємця ОСОБА_3.

Подання обґрунтоване тим, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого наказу Господарського суду Волинської області від 21 червня 2016 року №903/229/16-1 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 38 625,26 доларів США та 15 411,91 грн. витрат по сплаті судового збору. 13 липня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

12 вересня 2016 року на адресу Другого ВДВС надійшла заява стягувача ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 та надано копію іпотечного договору від 14 січня 2008 року.

28 жовтня 2016 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем знаходженням іпотечного майна, проте до помешкання боржник відмовився допускати.

На виклик державного виконавця боржник зявлявся та надав пояснення. У період з дня відкриття виконавчого провадження до 31 жовтня 2018 року боржником добровільно сплачено лише 1 800,00 грн.

Державний виконавець зазначає, що рекомендованим листом надіслано вимогу виконавця від 12 вересня 2018 року про проведення виконавчих дій, щодо опису та арешту іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1, яку було вручено боржнику. 26 вересня 2018 року державним виконавцем здійснений повторний вихід за місцем проживання боржника, однак двері ніхто не відкрив.

На підставі вищевикладеного державний виконавець просить суд дозволити примусове проникнення в квартиру №102, що знаходиться у будинку №8А по пр. Волі у м. Луцьку.

Від державного виконавця надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, подання просить задовольнити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у другому відділі державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області перебуває наказ Господарського суду Волинської області від 21 червня 2016 року №903/229/16-1 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 38 625,26 доларів США та 15 411,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

13 липня 2016 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Волинської області №903/229/16-1, виданого 21 червня 2016 року про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 38 625,26 доларів США та 15 411,91 грн (а.с.4).

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 13 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1978 року,ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Звертаючись із поданням, державний виконавець не може обмежуватись лише наведенням переліку проведених виконавчих дій. У поданні державний виконавець повинен чітко зазначити, в чому полягає необхідність примусового проникнення в житло. В обов'язковому порядку слід додати докази, що підтверджують кожну обставину, на яку посилався державний виконавець у поданні для обґрунтування своїх вимог та доводів, зокрема відповіді реєструючих органів про відсутність в боржника іншого майна (чи неможливості звернення стягнення на нього), акти та довідки, які б свідчили про те, що житло чи інше володіння належить саме боржнику. Тобто, не доведено, що державним виконавцем вичерпано усіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 29 січня 2018 року зроблено запит до Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого встановлено, що право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано за боржником ОСОБА_3 З поданням про примусове проникнення до житла боржника державний виконавець звернувся 13 листопада 2018 року, а отже не має достовірних даних, що на момент звернення із поданням квартира ще належить боржнику ОСОБА_3

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх у встановленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника державний виконавець повинен довести підстави для застосування судом такого крайнього заходу примусового виконання судового рішення.

Крім того, примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_3 буде порушенням гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника квартири та осіб, які в ньому проживають.

Так, примусове проникнення до житла є одним з крайніх заходів, пов'язаних з примусовим виконанням рішень судів, недоторканість житла є Конституційною гарантією, а доводи державного виконавця, якими вона обґрунтовує необхідність примусового проникнення до житла боржника не підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст.7,10,11-13,258- 260,263,439,353,354 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 19 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк