Справа № 180/267/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

за участю секретаря - Назаренко А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропет-ровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 приходився їй чоловіком, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьком, який за життя значився зареєстрованим та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 травня 2013 року ОСОБА_3 помер. На момент його смерті у вказаному будинку також були зареєстрованими вона, як дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 Валеріївна- невістка, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 онуки.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими спорудами та земельну ділянку, що розташовані по вул. 8-го Березня № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області.

Спадкоємцями першої черги за законом являються: вона, як дружина і діти померлого: ОСОБА_2 та (ОСОБА_2) ОСОБА_8. Вона звернулася до нотаріальної контори, у встановлений законом шестимісячний строк, із заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка.

ОСОБА_8 заяву до нотаріальної контори не подавала і спадщину після смерті батька не прийняла.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в силу с ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину так, як на момент смерті батька значився зареєстрованим з батьком в одному будинку, що підтверджується довідкою з місця проживання, яка була надана до нотаріальної контори. Вищевказана довідка являється документом для нотаріуса, що підтверджує фактичне прийняття спадщини спадкоємцем за законом. Проте, оскільки на момент смерті чоловіка, померлого 05 травня 2013 року, разом із ним проживала лише вона і після його смерті вона одна подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, то вважає себе єдиним спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Оскільки ОСОБА_2 на момент смерті батька лише значився зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а сам разом зі своєю сімєю проживав за межами України, то він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину так, як заяву про прийняття спадщини не подавав.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 у 1998 році виїхав у Німеччину, де проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_5 та своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7. На момент смерті батька він не перебував на території України і не проживав разом із ним у вищевказаному житловому будинку, таким чином він не являється спадкоємцем, який прийняв спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Останній раз, коли ОСОБА_2 приїздив додому це було 19.11.2009 року, в Україні він знаходився лише тиждень.

21.09.2017 року ОСОБА_2 по довіренності, виданій на імя його дружини, ОСОБА_5 з вищевказаного будинку був виписаний.

Встановлення факту не проживання однією сімєю ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 їй необхідно для отримання усієї спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка, померлого 05 травня 2013 року, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Просить суд встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживав за місцем реєстрації: по вул. 8-го Березня, будинок № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області з 1998 року по день смерті батька, ОСОБА_3, померлого 05 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

28.03.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що він проти задоволення позову не заперечує та підтверджує, що на момент смерті свого батька - ОСОБА_3, який помер 05 травня 2013 року, він за адресою: вул. 8-го Березня, № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області не проживав, але значився там зареєстрованим. З 2005 року він разом зі своєю сімєю постійно проживав і проживає до теперішнього часу у ФНР. Після смерті батька, заяву про прийняття спадщини він не подавав і на спадщину не претендує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється матір'ю ОСОБА_2, який є відповідачем по даній справі.

З наданої позивачем копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_1 з 30 травня 1975 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 (а.с. 14). Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_3 значився зареєстрованим та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав йому на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а.с. 12) та копією державного акту на право приватної власності на землю ( а.с.13).

05 травня 2013 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданою 10 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 334 ( а.с. 7).

З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 у вищевказаному будинку також були зареєстрованими: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 - невістка, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 онуки ( а.с. 8-11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки, розташованої по вул. 8-го Березня , № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області.

Спадкоємцями першої черги за законом являються: позивач, як дружина та діти померлого: ОСОБА_2 і (ОСОБА_2) ОСОБА_8.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала і спадщину після смерті батька не прийняла.

Відповідач по справі ОСОБА_2, в силу с ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті свого батька значився зареєстрованим разом із ним в одному будинку, що підтверджується довідкою з місця проживання, яка була надана до нотаріальної контори, що підтверджує фактичне прийняття спадщини спадкоємцем за законом.

Проте судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3, померлого 05 травня 2913 року, разом із ним проживала лише його дружина: ОСОБА_1 - позивач по справі, яка одна після смерті останнього звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

За таких підстав позивач вважає себе єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, а оскільки ОСОБА_2 на момент смерті свого батька лише значився зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а сам разом зі своєю сімєю фактично проживав за межами України, він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину, заяву про прийняття спадщини він не подавав.

Як зазначає позивач у позовній заяві, що не заперечується відповідачем, останній у 1998 році виїхав за межі України до Польщі, а з 2005 року і до теперішнього часу разом зі своєю дружиною: ОСОБА_5 та своїми дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживає у Німеччині, отримав там постійне проживання, що підтверджується копією закордонного паспорту, виданого на імя ОСОБА_2 та рішенням Генерального консулу України у Франкфурті-на-Майні. Останній раз, коли він приїздив додому 19.11.2009 року. Отже на момент смерті свого батька він не перебував на території України і не проживав разом із ним у вищевказаному житловому будинку, таким чином він не являється спадкоємцем, який прийняв спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

21.09.2017 року ОСОБА_2 був виписаний його дружиною, ОСОБА_5, яка діяла від його імені по довіреності від 15.09.2017 року, з вищевказаного будинку, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.8-11).

Актом про не проживання від 11.10.2017 року, посвідченого головою 1 кварталу Марганецької міської ради та підписами сусідів підтверджується, що ОСОБА_2 з 1998 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.16-17).

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживав за місцем своєї реєстрації : вул. 8-го Березня, будинок № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області з 1998 року, по день смерті свого батька: ОСОБА_3, померлого 05 травня 2013 року.

Встановлення факту не проживання однією сімєю ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 позивачці необхідно для отримання усієї спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка, померлого 05 травня 2013 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., який останнім було сплачено при поданні вищезазначеного позову.

Керуючись ст. ст. 1268,1269,1270,1272 ЦК України, ст. ст. 4, 10,12,13, 28,76,81, 141, 247,259, 263-265,268, 274-277,279, 354,355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживав за місцем реєстрації: по вул. 8-го Березня, будинок № 2 в м. Марганці Дніпропетровської області з 1998 року по день смерті батька, ОСОБА_3, померлого 05 травня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, знятого з реєстрації до Німеччини, останнє відоме місце реєстрації вул. 8-го Березня, буд. № 2, м. Марганець, Дніпропетровська область, Україна на користь ОСОБА_1, ( НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки Долоновський с-уч, м. Братськ, Іркутської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 судовий збір у розмірі 704 ( сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя