Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коновалова В.А.
Провадження № 22ц/782/350/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 міська радаЛуганської області,

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2018 року, ухваленого у складі судді Журавель Т.С. в м. Сєвєродонецьку Луганської області, повний текст рішення складено 15 березня 2018 року

за позовом ОСОБА_2 місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської радизвернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, в обґрунтування якої зазначила, що 09 квітня 2009 року між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки № 38, який 24 квітня 2009 року зареєстровано ОСОБА_2 міським реєстраційним округом Луганської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному Комітеті України по земельних ресурсах.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради «Про вилучення земельних ділянок» № 3983 від 25 березня 2010 року припинено ОСОБА_3 право оренди на частину земельної ділянки площею 3.9009 га, зі згоди землекористувача. 22 грудня 2011 року рішенням ОСОБА_2 міської ради «Про поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_3Г.» № 1207 змінено функціональне призначення земельної ділянки за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги на «під будівництво торгового складу будівельних матеріалів з офісом».

Відповідно до Додаткової угоди від 30.01.2012 року п.5 розділу «Об'єкт оренди» викладено наступним чином: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049 становить: з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року, на період будівництва 97925,34 грн., після завершення будівництва-489656,61 грн., з 01.07.2011 року 1065812,94 грн.». Пунктом 8 розділу «Строк дії договору» викладено таким чином: «Договір укладено на 3 (три) роки строком по 26.06.2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі «Орендар» повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «Орендодавця про намір поновити його дію».

Додаткова угода про поновлення договору оренди землі № 38 від 24.04.2009 року, строк якого сплинув 27 червня 2014 року, між сторонами не укладалась. Відповідачем будівництво торгового складу будівельних матеріалів з офісом не завершено та спірна земельна ділянка позивачу не повернута.

Після підписання додаткової угоди від 30 січня 2012 року про поновлення договору № 8 від 09 квітня 2009 року ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області не було подано жодної декларації, у зв'язку із чим не було нарахувань та сплати орендної плати за землю згідно договору оренди земельної ділянки. Пунктом 27 Договору № 38 від 09.04.2009 року, укладеного між сторонами, визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної сплати орендної плати. Пунктами 9, 11 розділу «Орендна плата» Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та у визначеному розмірі, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Відповідач в порушення умов договору орендну плату за користування земельною ділянкою вносив несвоєчасно та не в повному обсязі, тому за період з 01.10.2013 року по 26.06.2014 року утворилася заборгованість у сумі 68212,05 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради просилазобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, загальною площею 0,2991 га, нормативною грошовою оцінкою 876392,91 грн., що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 26.06.2014 року в розмірі 69277 грн. 86 коп.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати задоволено частково, зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, загальною площею 0,2991 га, нормативною грошовою оцінкою 876392,91 грн., що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 26.06.2014 року в розмірі 76205 грн. 63 коп.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.10.2017 року заочне рішення Сєвєродонецького міського суду від 15 червня 2017 року скасовано.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати задоволено частково, зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, загальною площею 0,2991 га, нормативною грошовою оцінкою 876392,91 грн., що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049, яка перенесена до архівного шару Національної кадастрової системи 06.09.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 14.04.2014 року в розмірі 48649 грн. 24 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів існування заборгованості по орендній платі за земельну ділянку за договором № 38 від 09 квітня 2009 року в розмірі 69277,86 грн., не надано розрахунку заборгованості, зробленого компетентним органом, не надано відомостей про існування земельної ділянки, загальною площею 0,2991 га, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049, станом на час подання позовної заяви, що унеможливлює її повернення.

В резолютивній частині оскаржуваного рішення суд зобовязав відповідача повернути віртуальну земельну ділянку з архівного шару Національної кадастрової системи, при цьому судом прийнято до уваги роздруківки з інтернету невідомого походження, які не могли бути належними доказами та долучені до справи заявником в порушення ст. 83 ЦПК України.

Також посилається на те, що земельна ділянка площею 0,2991 га, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049 надана ОСОБА_2 міською радою Луганської області в оренду іншій особі, що виключає можливість повернення зазначеної земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 міській раді. Зазначене підтверджується листом відділу у місті ОСОБА_2 Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 14 вересня 2017 року № 605/105-17 відповідно до якого у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку з кадастровим № :02:003:0049.

Зазначає, що при розгляді судом першої інстанції позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з орендної плати за землю судом не було враховано, що позивачем невірно виконаний розрахунок заборгованості з орендної плати. Так, п. п. 9,11 договору оренди землі від 09 квітня 2009 року передбачено, що орендна плата складає на період будівництва 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 97925,34 грн.; після завершення будівництва від 6% до 9% від нормативної грошової оцінки. Оскільки відповідачем не було розпочате заплановане будівництво, тому розмір орендної плати повинен визначатися у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на рік, яка визначена на період будівництва в розмірі 97925,34 грн.

Вказує, що виключно податковими органами може визначатися заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками.

У встановлений апеляційним судом в ухвалі строк від ОСОБА_2 місцевої прокуратури Луганської області, яка діє в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 орендної плати за період з 14 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24.10.2008 року, згідно яких у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 14.04.2014 року в сумі 48649 грн. 24 коп. суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 09 квітня 2009 року між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець на підставі рішень міської ради № 2233 від 26 червня 2008 року, № 2493 від 18 вересня 2008 року, № 2502 від 09 жовтня 2008 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,2 га - землі комерційного призначення (під будівництво автостоянки вантажного транспорту та приміщень для відпочинку водіїв), яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги. Договір укладено на 3 (три) роки строком по 26 червня 2011 року включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку згідно з актом прийняття-передачі протягом 3-х днів у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Додатковою угодою № 1 від 19 травня 2010 року до договору № 38 від 09 квітня 2009 року, внесено зміни до договору в частині визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати.

Відповідно до копії рішення ОСОБА_2 міської ради № 3983 від 25 березня 2010 року «Про вилучення земельних ділянок» припинено ОСОБА_3 право оренди на частину земельної ділянки площею 3,9009 га (39009 кв.м.), надану під будівництво автостоянки вантажного транспорту та приміщень для відпочинку водіїв, рішенням сесії ОСОБА_2 міської ради № 2233 від 26 червня 2008 р. за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги, зі згоди землекористувача.

Зі змісту рішення ОСОБА_2 міської ради від 22 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 змінено функціональне призначення земельної ділянки за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги на «під будівництво торгового складу будівельних матеріалів з офісом» та поновлено ОСОБА_3 договір оренди землі № 38 від 09.04.2009 року на земельну ділянку площею 0,2991 га (2991 кв.м.) надану під будівництво торгового складу будівельних матеріалів з офісом за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги, строком на 3 (три) роки.

У відповідності до додаткової угоди про поновлення договору № 38 від 09 квітня 2009 року від 30 січня 2012 року, укладеної між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3, п. 5 розділу «Об'єкт оренди» викладено наступним чином: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049 становить: з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року, на період будівництва 97925,34 грн., після завершення будівництва 489656,61 грн., з 01.07.2011 року 1065812,94 грн.». П. 8 розділу «Строк дії договору» викладено таким чином: «Договір укладено на 3 (три) роки строком по 26.06.2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі «Орендар» повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «Орендодавця про намір поновити його дію». П. 9, 11 розділу «Орендна плата» змінено на: Орендна плата вноситься "Орендарем" самостійно у грошовій формі в розмірі: з 27.06.2011р. по 30.06.2011р., на період будівництва 2937,76 грн. на рік, що складає 3,00% від нормативної грошової оцінки, та після завершення будівництва - 48965,66 грн. на рік, що складає 10,00% від нормативної грошової оцінки; з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. - 63948,78 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2012р. по 31.12.2012р. - 74606,91 грн. на рік, що складає 7,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 85265,04 гривень на рік, що складає 8,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2014р. по 26.06.2014р. - 95923,16 гривень на рік, що складає 9,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року на період будівництва 244,81 грн., після завершення будівництва 4080,47 грн.. з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року 5329,06 грн., з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року 6217,24 грн., з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року 7105,42 грн., з 01.01.2014 року по 26.06.2014 року 7993,60 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міської ради із заявою про продовження дії договору оренди землі № 38 від 24 квітня 2009 року не звертався та відповідних рішень ОСОБА_2 міською радою не приймалось. Додаткова угода про поновлення договору оренди землі № 38 від 24 квітня 2009 року, строк якого сплинув 27 червня 2014 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 міською радою не укладалась.

У відповідності до копії листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області № 11888/12-14-13-01/20 від 09.09.2016 року після підписання додаткової угоди 30.01.2012 року про поновлення договору № 8 від 09 квітня 2009 року ФОП ОСОБА_3 не було подано жодної декларації за цей час, у зв'язку із чим не було нарахувань та сплати орендної плати за землю згідно договору № 8 від 09 квітня 2009 року.

З урахуванням зазначених обставин, керуючись ст.ст. 93,96,124 Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі» суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 13.04.2014 року в сумі 48649,24 грн., оскільки відповідач, укладаючи договір оренди земельної ділянки №38 від 09.04.2009 року та додаткову угоду про поновлення вказаного договору від 30.01.2012 року, погодився із сумою орендної плати, періодами оплати з врахуванням відсотків нормативної грошової оцінки, строками проведення будівництва та іншими істотними умовами.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 14.04.2014 року колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем невірно виконаний розрахунок заборгованості з орендної плати, оскільки п.п. 9,11 договору оренди землі від 09 квітня 2009 року передбачено, що орендна плата складає на період будівництва 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 97925,34 грн.; після завершення будівництва від 6% до 9% від нормативної грошової оцінки, а відповідачем не було розпочате заплановане будівництво, тому розмір орендної плати повинен визначатися у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на рік, яка визначена на період будівництва в розмірі 97925,34 грн. є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

З аналізу статтей 122, 123 Земельного кодексу України вбачається, що обов'язковою передумовою укладення, зміни або розірвання договорів оренди землі є волевиявлення органу місцевого самоврядування у формі рішення.

При цьому, рішення міської ради про встановлення нормативної грошової оцінки земель, у зв'язку з її періодичним проведенням, не зумовлює автоматичну зміну розміру орендної плати з початку базового періоду - 1 січня року, а є передумовою для укладення додаткової угоди про внесення змін до договору. Зазначене вище кореспондується зі ст.30 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін, а у разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

В статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення правовідносин) зазначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 288.1. статті 288 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно із п. 289.1 статті 289 даного Кодексу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно-грошова оцінка земельних ділянок.

В пункті 288.4 Податкового кодексу України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, серед іншого, використовується для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно ст.13 Закону України "Про оцінку земель", нормативно-грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, з урахуванням положень законодавства, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а відтак, істотною умовою договору оренди землі.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2009 року між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець на підставі рішень міської ради № 2233 від 26 червня 2008 року, № 2493 від 18 вересня 2008 року, № 2502 від 09 жовтня 2008 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,2 га - землі комерційного призначення (під будівництво автостоянки вантажного транспорту та приміщень для відпочинку водіїв), яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги. Договір укладено на 3 (три) роки строком по 26 червня 2011 року включно.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради № 3983 від 25 березня 2010 року «Про вилучення земельних ділянок» припинено ОСОБА_3 право оренди на частину земельної ділянки площею 3,9009 га (39009 кв.м.), надану під будівництво автостоянки вантажного транспорту та приміщень для відпочинку водіїв, зі згоди землекористувача.

Згідно рішення ОСОБА_2 міської ради від 22 грудня 2011 року ОСОБА_3 змінено функціональне призначення земельної ділянки за адресою: м. Сєвєродонецьк, район об'їзної дороги на «під будівництво торгового складу будівельних матеріалів з офісом» та поновлено ОСОБА_3 договір оренди землі № 38 від 09.04.2009 року на земельну ділянку площею 0,2991 га (2991 кв.м.), строком на 3 (три) роки.

У відповідності до додаткової угоди про поновлення договору № 38 від 09 квітня 2009 року від 30 січня 2012 року, укладеної між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3, п. 5 розділу «Об'єкт оренди» викладено наступним чином: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049 становить: з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року, на період будівництва 97925,34 грн., після завершення будівництва 489656,61 грн., з 01.07.2011 року 1065812,94 грн.». Пункти 9, 11 розділу «Орендна плата» змінено на: Орендна плата вноситься "Орендарем" самостійно у грошовій формі в розмірі: з 27.06.2011р. по 30.06.2011р., на період будівництва 2937,76 грн. на рік, що складає 3,00 % від нормативної грошової оцінки, та після завершення будівництва - 48965,66 грн. на рік, що складає 10,00% від нормативної грошової оцінки; з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. - 63948,78 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2012р. по 31.12.2012р. - 74606,91 грн. на рік, що складає 7,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 85265,04 гривень на рік, що складає 8,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2014р. по 26.06.2014р. - 95923,16 гривень на рік, що складає 9,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року на період будівництва 244,81 грн., після завершення будівництва 4080,47 грн..; з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року 5329,06 грн., з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року 6217,24 грн., з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року 7105,42 грн., з 01.01.2014 року по 26.06.2014 року 7993,60 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

21 березня 2012 року Управління Держкомзему у м. Сєвєродонецьк Луганської області засвідчило факт державної реєстрації додаткової угоди від 30 січня 2012 року до договору оренди землі за №00810.

Отже, сторони уклавши додаткову угоду про поновлення договору № 38 від 30 січня 2012 року, в якій передбачили період будівництва, розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю, нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049, які є істотними умовами договору, тим самим взяли на себе зобовязання щодо виконання умов договору. Відповідачем як умови договору оренди землі від 09 квітня 2009 року, так і умови додаткової угоди від 30 січня 2012 року не оскаржувалися, із заявою про внесення змін до додаткової угоди стосовно розміру орендної плати та нормативно грошової оцінки землі відповідач до ОСОБА_2 міської ради не звертався.

Виходячи із системного аналізу положень Земельного кодексу, Закону України «Про оренду землі» розмір, форма орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі.

Як вбачається із матеріалів справи, розмір орендної плати за період з 01.10.2013 року по 14.04.2014 року прокурором нараховано, виходячи із умов п.п. 9,11 додаткової угоди від 30 січня 2012 року, яка є невідємною частиною договору оренди землі № 38 від 09.04.2009 року, якими передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049 становить: з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року, на період будівництва 97925,34 грн., після завершення будівництва 489656,61 грн., з 01.07.2011 року 1065812,94 грн. Орендна плата вноситься "Орендарем" самостійно у грошовій формі в розмірі: з 27.06.2011р. по 30.06.2011р., на період будівництва 2937,76 грн. на рік, що складає 3,00 % від нормативної грошової оцінки, та після завершення будівництва - 48965,66 грн. на рік, що складає 10,00% від нормативної грошової оцінки; 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 85265,04 гривень на рік, що складає 8,00% від нормативної грошової оцінки, 01.01.2014р. по 26.06.2014р. - 95923,16 гривень на рік, що складає 9,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 27.06.2011 року по 30.06.2011 року на період будівництва 244,81 грн., після завершення будівництва 4080,47 грн..; з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року 5329,06 грн., з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року 6217,24 грн., з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року 7105,42 грн., з 01.01.2014 року по 26.06.2014 року 7993,60 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що сторони в додатковій угоді про поновлення договору № 38 від 09 квітня 2009 року від 30 січня 2012 року узгодили період будівництва обєкту, а саме з 27 червня 2011 року по 30 червня 2011 року.

Також сторони в додатковій угоді від 30 січня 2012 року передбачили конкретний період (дати) сплати орендної плати, із зазначенням розміру орендної плати, відсоткової ставки, нормативної грошової оцінки землі як на період будівництва, так і після завершення будівництва, який визначений конкретними періодами.

Отже, у відповідача із договору оренди землі від 09 квітня 2009 року та укладених додаткових угод виник обовязок сплачувати орендну плату за землю виходячи із розміру зазначеному в договорі.

Тому, посилання відповідача, що судом першої інстанції при визначенні розміру орендної плати безпідставно не взято до уваги нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0049 у розмірі 3% річних від нормативно грошової оцінки на рік, яка визначена на період будівництва 97925,34 грн. не заслуговують на увагу з зазначених вище підстав.

Нормами ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктами 288.1, 288.4 ст.288 Податкового кодексу України (на час виникнення правовідносин) визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 27 договору оренди землі від 09 квітня 2009 року передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Оскільки зобовязання між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_3 виникли на підставі договору оренди землі від 09 квітня 2009 року та додаткових угод, регулюються Законом України «Про оренду землі», тому посилання відповідача на те, що виключно податковими органами може визначатися заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками є необґрунтованим.

Так, відповідно до п. 41.1 Податкового кодексу України ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області є контролюючим органом в частині адміністрування податків і зборів, в тому числі плати за землю.

Згідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За інформацією ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області, яка викладена у № 11888/12-14-13-01/20 від 09.09.2016 року після підписання додаткової угоди 30.01.2012 року про поновлення договору № 8 від 09.04.2009 року ФОП ОСОБА_3 не було подано жодної декларації за цей час, у зв'язку із чим не було нарахувань та сплати орендної плати за землю згідно договору № 8 від 09.04.2009 року. За результатами проведення камеральних перевірок податкової звітності ФОП ОСОБА_3 застосована штрафна санкція за неподання податкових декларацій за 2012 2014 роки. Станом на 09.09.2016 року у ФОП ОСОБА_3 в ІКП заборгованість відсутня (переплата 10 грн.).

Слід зауважити, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що згідно листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області № 11888/12-14-13-01/20 від 09.09.2016 року у ФОП ОСОБА_3 в ІКП заборгованість станом на 09.09.2016 року за договором оренди землі від 09.04.2009 року відсутня (переплата 10 грн.) не відповідає змісту самого листа.

Так, із тексту листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області № 11888/12-14-13-01/20 вбачається, що станом на 09.09.2016 року у ФОП ОСОБА_3 в ІКП заборгованість відсутня (переплата 10 грн.), оскільки після підписання додаткової угоди 30.01.2012 року про поновлення договору № 8 від 09.04.2009 року ФОП ОСОБА_3 не було подано жодної декларації за цей час, у зв'язку із чим не було нарахувань та сплати орендної плати за землю.

09.11.2016 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області на підставі п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку сплати ОСОБА_3 орендної плати за земельну ділянку площею 0,2991 га за 2014 рік за результатами якої складено акт 09 листопада 2016 року, яким встановлено порушення відповідачем вимог п.288.1, п. 288.5 статті 288 Податкового кодексу України. В акті зазначено, що відповідно до інформації яка відображена в АІС «Податковий блок» щодо недекларування річних показників по орендній платі за земельні ділянки комунальної державної та комунальної власності за січень червень 2014 рік, згідно додаткової угоди б/н від 30.01.2012 року про поновлення договору № 38 від 09.04.2009 року, ОСОБА_3 занизив податкові зобовязання з орендної плати за земельну ділянку на загальну суму 46800,88 грн. Зазначений акт відповідачем отримано.

Викладені обставини дають підстави для висновку про те, що податковими органами не нараховувалась ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за землю у звязку з тим, що ОСОБА_3 не подавалися обовязкові декларації з орендної плати за землю. З зазначених вище підстав у листі ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС в Луганській області № 11888/12-14-13-01/20 зазначалося про відсутність станом на 09.09.2016 року у ФОП ОСОБА_3 в ІКП заборгованості.

Колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача на те, що судом першої інстанції прийняті докази з порушенням встановленого ст. 83 ЦПК України порядку, проте дана обставина не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України), чого в даному випадку не відбулося.

Крім того, відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником відповідача зазначено, що за спірний період ОСОБА_3 орендна плата за землю не сплачувалася.

З урахуванням зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.10.2013 року по 14.04.2014 року в розмірі 48649 грн. 24 коп. відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Зазначення в рішенні суду про те, що ОСОБА_2 місцевою прокуратурою Луганської області, яка звернулася в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради уточнювалися позовні вимоги є помилковим, оскільки апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позовні вимоги не уточнювалися, матеріали справи не містять доказів звернення до суду із такою заявою. Однак, ці обставини не вплинули на правильність висновків суду і справа розглянута судом в межах заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду прийняте без участі Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Луганській області, яка повинна була залучена до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору не заслуговують на увагу, оскільки рішення у цій справі не створює будь-яких прав та обов'язків для Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Луганській області.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049, яка перенесена до архівного шару Національної кадастрової системи 06.09.2017 року суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору оренди земельної ділянки укладеної між сторонами закінчився, додаткова угода укладена не була, а тому відповідач зобовязаний повернути земельну ділянку площею 0,2991 га.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі в оскаржуваній частині, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час припинення договору оренди землі, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

В пункті 20 договору оренди землі № 38 від 09 квітня 2009 року передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку згідно з актом прийняття-передачі протягом 3-х днів у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

З пункту 20 договору оренди землі № 38 від 09 квітня 2009 року не вбачається на кого саме із сторін орендодавця або орендаря покладається обовязок скласти акт прийняття-передачі земельної ділянки після припинення договору оренди землі.

Наведеному відповідає пункт 30 договору оренди землі № 38 від 09 квітня 2009 року, яким визначені обовязки орендаря, серед яких відсутній обовязок орендаря скласти акт прийняття-передачі земельної ділянки після припинення договору оренди землі.

Предметом даного позову є вимога прокурора про зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом прийняття-передачі (повернення) земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази не повернення ОСОБА_2 міській раді ОСОБА_3 після припинення договору оренди землі № 38 від 09 квітня 2009 року земельної ділянки, або її утримання чи використання відповідачем.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником відповідача зазначалося, що відповідач неодноразово усно звертався до ОСОБА_2 міської ради Луганської області з проханням скласти акт прийняття-передачі (повернення) земельної ділянки, на що отримував відповідь, оскільки договір оренди землі припинено, зазначена земельна ділянка автоматично переходить до земель запасу ОСОБА_2 міської ради і складати акти про прийняття-передачі земельної ділянки підписувати не потрібно.

При цьому ні прокурором, ні позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження їх звернення до ОСОБА_3 починаючи після 24 червня 2014 року, тобто після припинення договору оренди землі, з приводу повернення земельної ділянки кадастровий номер №:02:003:0049 та складання акту прийняття-передачі.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №10-12-0.2-949/2-18 від 12.02.2018 року після набрання чинності Закону України "Про Державний земельний кадастр", постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів Держгеокадастру України. Інформація щодо прав на земельні ділянки надходить до Національної кадастрової системи у порядку інформаційної взаємодії між кадастрами та інформаційними системами. Відповідно до Державного реєстру земель термін дії договору оренди землі зареєстрованого за №38 (з додатковою угодою) на земельну ділянку загальною площею 0.2991 га кадастровий номер :02:003:0049 скінчився 26.06.2014 р., інформація щодо продовження строку оренди до Національної кадастрової системи у порядку інформаційної взаємодії між кадастрами та інформаційними системами не надходила. В зв'язку з чим 01.01.2015 року за даними державної статистичної звітності з кількісного обліку земель форми 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності", встановленою наказом Держкомстату від 05.11.1998 року № 377 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель" (втрата чинності з 01.01.2016 року згідно з наказом Державної служби статистики України від 19.08.2015 № 190) вище зазначена земельна ділянка перенесена до земель, не наданих у власність або постійне користування в межах м. Сєвєродонецька. Кадастровий номер :02:003:0049 перенесено до архівного шару Національної кадастрової системи 06.09.2017 року.

Зазначені обставини також свідчать про те, що відповідач не користується земельною ділянкою кадастровий номер :02:003:0049.

Колегія суддів також зазначає, що прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно ч. ч.3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадку та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

В обґрунтування звернення до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 міської ради Луганської області прокурор посилається на невжиття протягом тривалого часу ОСОБА_2 міською радою Луганської області заходів щодо повернення земельної ділянки.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_2 міською радою Луганської області не приймалися заходи щодо складання акту приймання-передачі земельної ділянки.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049, яка перенесена до архівного шару Національної кадастрової системи 06.09.2017 року слід скасувати у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про зобовязання повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку відмовити.

Керуючись, ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2018 року в частині зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049, яка перенесена до архівного шару Національної кадастрової системи 06.09.2017 року скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про зобовязання повернути ОСОБА_2 міській раді за актом приймання-передачі (повернення) земельну ділянку, загальною площею 0,2991 га, що розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, район обїзної дороги, кадастровий номер земельної ділянки №:02:003:0049 відмовити.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 травня 2018 року.

Головуючий В.А.Коновалова

Судді: Є.В.Коротенко

ОСОБА_4