Провадження № 2-з/760/131/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі : - Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в інтересах П'ятої Київської державної нотаріальної контори про повернення безпідставно набутого майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04.04.2018 по справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 06 липня 2018 року о 11 год. 30 хв.

11.05.2018 на адресу суду від позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову в якій останні просять суд:

- накласти арешт на нерухоме майно:

- Ѕ частини квартири № АДРЕСА_1;

- гаражний бокс АДРЕСА_2;

- земельну ділянку площею 0,0471 а (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_3;

- заборонити ОСОБА_4 здійснювати дії щодо відчуження:

- Ѕ частини квартири № АДРЕСА_1;

- гаражного боксу АДРЕСА_2;

- земельної ділянки площею 0,0471 а (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Свою заяву обгрунтовують тим, що дії відповідача є протиправними по відношенню до позивачів, оскільки остання утримує в себе оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно. Крім того, зазначають, що відповідач користується спадковим майном, яке не належить їй та існують ризики відчуження останньою спадкового майна. Вважають, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та призвести до порушення інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту позову вбачається, що між сторонами, як спадкоємцями за законом першої черги виник спір щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме ненадання відповідачем правоустановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало померлому ОСОБА_6 та як наслідок, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно: квартири № АДРЕСА_1, гаражний бокс АДРЕСА_2; земельної ділянки площею 0,0471 а (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

При цьому, як вбачається з позову та доданих до нього документів, відповідач не є співвласником спірного майна.

Таким чином, виходячи з предмету позову та викладених обставин в обгрунтування поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що доводи позивачів про те, що відповідач може здійснити відчуження спірного майна тим самим, вказане призведе до неможливості виконання рішення суду , суд вважає необгрунтованим.

Огляду на викладене вище, суд вважає, що спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач неузгоджується з вимогами чинного законодавства та предметом спору, що викладено у позові.

Разом з цим, позивачами не надано до суду доказів належності спадкового майна відповідачу, зокрема, на квартиру № АДРЕСА_1, що унеможливлює вирішення питання про забезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому у задоволенні заяви останніх слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна