Справа № 570/130/18
Номер провадження 2/570/644/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 12.09.2011 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм ЦК України, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує повністю. Надано відповідь на відзив на позов.

Відповідач подала до суду відзив на позов. В судовому засідання позовні вимоги визнала частково, а саме визнала заборгованість, яка складається з тіла кредиту у розмірі 2244,49 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом у розмірі 1776,36 грн., та заявила щодо застосування річного строку позовної давності за зверненням до суду про стягнення пені, яку позивач визначив у розмірі 4819,09 грн. Зазначає, що банк належним чином не повідомив її про збільшення відсоткової ставки за кредитом, з чим вона не згідна. Подала до суду свій розрахунок заборгованості по відсотках. Визнає пеню за останні 12 місяців до дня подачі позивачем позову до суду, що становить 950 грн.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши докази по справі, прийшов до таких висновків.

Як встановлено судом, між сторонами укладено кредитний договір б/н від 12.09.2011 р. на суму 5000 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У відповідності до п 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінти (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку».

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до розрахунку, який наданий банком станом на 18.12.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить 11873,92 грн., а саме: 2244 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом, 3768,72 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 4819,09 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу та 541 грн. 62 коп. - процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором, зокрема, банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобовязання за договором. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували б вимоги позивача, відповідач не надала, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, Таким чином, позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до кредитного договору від 12.09.2011 р. сума заборгованості за даним кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складається з 2244 грн. 49 коп. основного боргу та 1776 грн. 36 коп. заборгованості за відсотками.

Згідно із ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (справа 6-1374цс17 від 11.10.2017 року).

Згідно ч.4 ст.1056-1 ЦК України, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Належні та допустимі докази таких повідомлень банком позичальника в справі відсутні.

Отже, в даному випадку до стягнення процентів з позичальника на користь банку за користування кредитом слід взяти суму розраховану відповідачем до збільшення процентної ставки до 34,80 %, та 43,20%, яка становить 1776,36 грн. Підстав приймати послідуючий розрахунок за збільшеними процентами суд не вбачає, оскільки правомірність їх не обґрунтована.

Аналізуючи доводи відповідача щодо застосування норми ч.2 ст.258 ЦК України при визначені спеціальної позовної давності суд виходить із такого.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ч. 2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Між позивачем та відповідачем не було укладено договору у письмовій формі про збільшення строків позовної давності.

Таким чином, підлягає стягненню пеня в межах останніх 12 місяців перед зверненням позивача до суду, у зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути пеню в розмірі 950 грн. за період з 01.01.2017 р., так як позивач звернувся до суду 09.01.2018 р., по 18.12.2017 року - день, по який позивачем здійснений розрахунок заборгованості.

Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а саме п.2.1.1.12.6.1., передбачена пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, на відповідача покладається і обов'язок сплати штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 2244,49 грн. - заборгованість за кредитом, 1776,36 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 950 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15) та у постанові від 14 вересня 2016 року (справа № 6-473цс16).

Відповідно, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: с. Корнин, вул.Набережна, буд.26, Рівненського району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 12.09.2011 року, яка складається з: 2244грн. 49 коп. - заборгованості за кредитом (тіло), 1776 грн. 36 коп. - відсотки за користування кредитом, 950 грн. - заборгованості за пенею.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: с. Корнин, вул.Набережна, буд.26 Рівненського району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1762 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський районний суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 25.05.2018 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.