Справа №173/2274/17
Провадження №2/173/329/2018
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю: позивача ОСОБА_1С
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному проваджені в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
18.12.2017 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про стягнення боргу до відповідачів ОСОБА_2, та ОСОБА_3
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення встановлених судом недоліків.
12.01.2018 року позивачем надано уточнену позовну заяву, згідно якої усунуті недоліки поданого позову.
26.02.2018 року до суду надійшла адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідачів - фізичних оcіб.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 16 травня 2018 року
Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
16.05.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Крім того 23.07.2015 року він надав відповідачам в борг грошові кошти в сумі 5000 грн., строком на один місяць, тобто до 23.08.2015 року, про що відповідачі також власноручно написали боргову розписку.
У встановлений в розписках строк відповідачі борг йому не повернули, чим не виконали взятих на себе зобов'язань. Після спливу терміну повернення боргу, відповідачі почали у никати зустрічей з ним, не відповідали на телефонні дзвінки і взагалі змінили номери телефону щоб він не міг до нихзателефонувати.
Така поведінка відповідачів викликала значних нервових переживань, він не зміг своєчасно придбати собі продукти харчування та ліки. Також був порушений його звичайний спосіб життя, він змушений був прикладати додаткових фізичних усиль для розшуку відповідачів, підготовки документів для звернення до суду, тому зазнав моральних страждань, що й стало підставою звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
На підтвердження укладення договору відповідачі 09.07.2015 року написали позивачу розписку, згідно якої зобов'язувалися повернути гроші не пізніше 09.01.2016 року, а також зобов'язуються сплачувати щомісячно відсотки в розмірі 20 % від суми боргу, тобто в сумі 2000 грн.. до 09 числа кожного місяця. Також 23.07.2015 року відповідачі написали позивачу розписку про отримання в борг 5000 грн., який зобов'язувались повернути до 23.08.2015 року
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1046 ЦК України - За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України - Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Сторони передбачили строк повернення грошових коштів: за розпискою від 09.07.2015 року до 09.01. 2016 року. А за розпискою від 23.07.2015 року до 23.08.2015 року.
Так як відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст .1048 ЦК України - Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України
Судом встановлено, що за розпискою від 09.07.2017 року, сторони погодили, що протягом шести місяців вони будуть сплачувати позивачу відсотки в сумі 20% від суми позики щомісячно до 09 числа кожного місяця, тобто в сумі 2000 грн., щомісячно
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так з часу прострочення виконання зобов'язання пройшло 827 дн.
3% річних за один день складатиме 300 грн., : 365 дн., = 0.82 грн.
0.82 грн., х 827 дн. = 678 грн. 52 коп.
Крім того позивач просить стягнути з відповідачів борг з урахування індексу інфляції. Суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги в цій частині, так як відповідачі допустили прострочення виконання зобов'язання. Виходячи із наведеним позивачем розрахунком, з яким погоджується суд, вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача інфляційні нарахування за прострочений період в сумі 5683 грн. 06 коп.
Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідачів спричиненої йому моральної шкоди, так як неповернення йому боргу відповідачами призвело до позбавлення позивача можливості реалізувати свої звички та бажання, позивач не мав можливості купити необхідні ліки, так як є людиною похилого віку та потребує лікування, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають виходячи з того, що між сторонами виникли договірні зобов'язання із договору позики. А стягнення моральної шкоди відноситься до позадоговірних зобовязань. Сторони погоджуючи умови укладеного договору не передбачили можливості відшкодування моральної шкодив наслідок неналежного виконання чи невиконання договірних зобов'язань.
Підстави для відшкодування спричиненої шкоди, в тому числі і моральної, мають позадоговірний характер. При цьому позивачем будь-яких доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди діями відповідачів щодо неповернення боргу, не надано. Надані виписки з медичної документації щодо проходження позивачем лікування, пов'язуються із наявними у нього захворюваннями, а не з діями відповідачів.
Крім того компенсація втрат позивача в тому числі і морального плану, із несвоєчасного повернення грошових сум здійснюється шляхом стягнення з відповідачів суми боргу з урахуванням відсотків, індексу інфляції та трьох відсотків річних, так як така відповідальність передбачена нормами цивільного кодексу України при неналежному виконанні грошового зобов'язання.
Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд вважає за потрібне відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в рівних частинах з кожного відповідача в сумі по 320.00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити
Стягнути з із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2 на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору по 320.00 грн., з кожного.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/ або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Або якщо рішення залишене в силі за результатами перегляду заочного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 26.05.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 29.05.2018

Оприлюднене 30.05.2018

Рішення набирає законної сили 26.06.2018 року