РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року місто Чернігів

Справа №751/5846/18

Провадження№2/751/1402/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

в судове засідання не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (14000, м. Чернігів, провул. Тюленіна, буд. 5, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, м. Чернігів, провул. Тюленіна, буд. 5, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить : визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 5 по провул. Тюленіна у м. Чернігові.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу належить 1/3 частину житлового будинку за адресою: м. Чернігів, пров. Тюленіна, буд. буд. 5. Згідно довідки № 11208 від 15.08.2018 року в будинку зареєстровані позивачка ОСОБА_1, зять позивачки ОСОБА_3, онук ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2, який не є членом сімї співвласника будинку. Відповідач не проживає в житловому будинку з 2012 року, тобто понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі за утримання житла, не бере участі в утриманні житла, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться, бо проживає зі своєю сім»єю поза межами України. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім»ї відповідачу не чинили. Відповідач є громадянином ОСОБА_5 Федерації та проживав на території України згідно посвідки про тимчасове проживання, яка діяла до 27.06.2012 року та була втрачена відповідачем.

Позивачка та представник позивача в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявсь у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 12 ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.1982 року, ОСОБА_1 належить 1/3 частини житлового будинку за адресою: м. Чернігів, пров. Тюленіна, буд. буд. 5 (а.с.6-7).

Згідно довідки про склад сім»ї, виданої Управлінням адміністративних послуг від 15.08.2018 року у будинку 5 по провулку Тюленіна у м. Чернігові зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (співвласник), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зять), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (онук) та відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що 1/3 частина будинку 5 по провулку Тюленіна у м. Чернігові є майном (житлом) позивача, відповідач не є членом її сім'ї.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

В позові ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач, який не є членом її сімї з 2012 року, тобто більше 1 року, не проживає в будинку, співвласником якого є позивач.

16.08.2018 року сусідами був складений акт, затверджений головою вуличного комітету № 37, в якому зазначено, що ОСОБА_2 в будинку 5 по провулку Тюленіна у м. Чернігові зареєстрований, але фактично не проживає з 27 червня 2012 року (а.с.9).

Враховуючи, що відповідач не є членом сімї позивача, відсутність доказів, що вони повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками із позивачем, не сплачує за комунальні послуги, не проживає в будинку більше одного року, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житловим будинком.

Керуючись статтями 16, 319, 391 ЦК України, статтями 64, 156 ЖК України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (14000, м. Чернігів, провул. Тюленіна, буд. 5, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, м. Чернігів, провул. Тюленіна, буд. 5, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 5 по провулку Тюленіна у місті Чернігові.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова