ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження №22ц-819/488/18 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарКутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 03 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання себе та дитини.
Мотивуючи свої позовні вимоги, зазначала, що з 15.11.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання своєї дитини та матеріально не допомагає. Вона в даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову й до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Херсонським міським судом Херсонської області від 20 квітня 2018 року позов задоволено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
24 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 червня 2018 року заяву задоволено, заочне рішення суду першої інстанції скасовано.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12.12.2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 1050,00 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від його доходу до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позову відмовити. Здійснити перерахунок стягнутих з нього судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що крім позивача та ОСОБА_2 на його утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_3 , він сплачує аліменти на її утримання у розмірі 25 % від заробітної плати. З урахуванням оскаржуваного рішення з нього буде щомісячно стягуватись 62 % його заробітної плати, з яких 25% - на утримання ОСОБА_4 , 20% - на утримання ОСОБА_2 та 17% - на утримання позивача. Вважає, що в даному випадку слід застосувати вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження , оскільки відрахування із його заробітної плати не можуть бути більшими, ніж 50 відсотків.

Крім того зазначає, що власного житла не має, тому змушений орендувати квартиру для проживання, у звязку з чим має додаткові витрати з приводу оплати комунальних послуг та орендної плати за житло. Тому вважає, що він не має можливості сплачувати аліменти на утривмання ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №563, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с.5).
Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України(далі СК УКраїни) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Судом було визначено розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_2 в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку без з`ясування всіх обставин справи.

Матеріали справи свідчать про те, що крім утримання спільної з позивачем дитини, та утримання позивача, відповідач зобов`язаний, також матеріально забезпечувати неповнолітню дитину від попереднього шлюбу.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 03.07.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №629 (а.с.73).

Факт стягнення аліментів на неповнолітню ОСОБА_3 підтверджується довідкою від 16.02.2018 року № 160, виданою Військовою частиною НОМЕР_4 , з якої вбачається, що з заробітку скаржника щомісячно відраховуються кошти на сплату аліментів в розмірі 25% від заробітної плати(а.с.37).
Отже враховуючи те, що на утриманні відповідача перебуває крім малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще одна дитина - неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , це є підставою для зменшення розміру частки аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом, всупереч вимогам ст.182 СК України при визначені розміру аліментів на дружину не було враховано, що відповідач не має власного житла, тому змушений орендувати квартиру, у зв`язку з чим має додаткові витрати, тому фінансово неспроможний сплачувати аліменти на дружину не ґрунтуються на доказах.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що відповідач квартиру не орендує, а мешкає в квартирі своєї матері, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , де вона та відповідач лише зареєстровані.

В апеляційному суді під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_5 пояснив, що не може надати суду доказів, які підтверджували факт найму квартири ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника щодо погіршення його матеріального становища, у зв`язку з витратами пов`язаними з орендою житла, оскільки останнім не було надано доказів на підтвердження зазначеної ним обставини.
Відповідно ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_4 , є учасником АТО. Згідно довідки від 16.02.2018 року № 160, виданої Військовою частиною НОМЕР_4 заробітна плата ОСОБА_1 складає 11966,40 грн. на місяць(а.с.37).
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 повинен і може надавати матеріальну допомогу матері його дитини, яка проживає разом з малолітньою дитиною, доглядає дитину, в силу віку дитини не має можливості повноцінно себе реалізувати у суспільстві й отримувати достатнє матеріальне забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу саме у розмірі 1/6 частина від його доходів та заробітку, починаючи з 12.12.2017 року щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апелянта про те, що відрахування з його заробітної плати на дружину та двох дітей будуть перевищувати Ѕ частину його заробітної плати не можуть бути підставою для скасування рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 до 1/6 частини. Апелянт не позбавлений можливості ставити питання також і про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дочки ОСОБА_7 з тією метою, щоб стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей не перевищувало 1/3 частину від доходу. У такому разі розмір аліментів на двох дітей та дружину, яка виховує дитину до трьох років не буде перевищувати Ѕ частину його заробітку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, визначивши частку від заробітку відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача на утримання дитини, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку.

На підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: виходячи з положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Тому оскаржуване рішення в частині стягнення судових витрат з відповідача на користь держави підлягає скасуванню.

Крім того відповідно до вимог ст.137 ЦПК України судом було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 1050 грн. У зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції підлягають зменшенню витрати на правову допомогу з 1050 грн. до 900 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та зміні чи скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2018 року в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та судових витрат на правову допомогу змінити.

Зменшити суму аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/5 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зменшити суму судових витрат на правову допомогу стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 з 1050 грн. до 900,00 грн.

В частині судових витрат стягнутих з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 704.80 грн. рішення суду скасувати, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

В решті частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко