Справа № 495/150/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі- Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення.

21.12.2017 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областінадійшла позовна заява з уточненими вимогами, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 просить:

- зобовязати ОСОБА_2, не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КК 493686 виданий 13.07.2000 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, належними йому на праві власності 39/600 частинами будинку № 14 по вулиці Жовтневій у м. Білгород-Дністровському Одеської області шляхом вселення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.09.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом в Одеській області. На час шлюбу позивач та відповідач проживали в будинку за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Жовтнева, 14.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, позивачеві належить 39/600 часток домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський по вулиці Жовтнева, будинок 14. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 13.07.2014 року, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності 15.11.1993, розпорядження №838 від 15.11.1993 року виконком Білгород-Дністровської міської ради. Також суд зазначає, що окрім права спільної часткової власності, позивач має цілком обґрунтоване право на проживання за вказаною адресою, оскільки реєстрація його місця проживання зазначена у паспорті на відповідній сторінці - з 08.01.1977 року він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У звязку із особливістю своєї роботи із 2006 року по 2010 рік, позивач працював на базі «Луч» в с. Приморське, а з 2010 року по 2012 рік мешкав у м. Одеса, також працював у Російській Федерації.

На час відсутності позивача, із його згоди відповідач до спільної квартири впустила наймачів на певний час. Після цього, ОСОБА_2 без згоди позивача, змінила замки на вхідних дверях до квартири, запасні ключі йому не надала. З моменту приїзду позивача до м. Білгород-Дністровський, відповідач не впускає його до квартири, ча, запасні ключі не надає. На контакт зі ОСОБА_1 відповідач не виходить, на телефоні дзвінки не відповідає, від зустрічі відмовляється.Позивач має право вимагати, як співвласник вище вказаної квартири, усунення перешкод у користування ним та надання йому можливості вселитися до будинку, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що позивач з 2005 року по теперішній час не проживає за вище вказаною адресою, не приймає участі в утриманні будинку та прибудинкової території, що підтверджується довідкою, актом та квитанціями про оплату комунальних послуг, також вказала на те, що у ОСОБА_1 уворилася нова сімя, також просила прийняти до уваги його аморальну поведінку, кримінальне минуле та схильності до кримінальних дій, що все азом свідчить про неможливість вселення позивача.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26 вересня 2011 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. (а.с.6)

На час шлюбу сторони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачеві належить 39/600 часток домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський по вулиці Жовтнева, будинок 14; Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 13.07.2014 року, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності 15.11.1993, розпорядження №838 від 15.11.1993 року виконком Білгород-Дністровської міської ради.

(а.с.8-12)

Окрім права спільної часткової власності, позивач має цілком обґрунтоване право на проживання за вказаною адресою. Так, згідно відмітки в паспорті громадянина України серії КК 493686, виданого на імя ОСОБА_1, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.5)

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При розгляді справи з пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить в рівних частках 39/600 будинку №14 по вул. Жовтневій у м. Білгород-Дністровський Одеської області, тобто позивач є співвласником нерухомого майна, у вселенні в яке відповідачка чинить йому перешкоди. Таким чином, дії відповідачки ОСОБА_2 грубо порушують право власності позивача.

За ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що між сторонами виник спір щодо перешкод які чинить позивачу, як власнику 39/600 частки спірного вищевказаного будинку відповідач, шляхом зміни замків у вхідній двері. Тим самим лишивши його права володіння, користування та розпорядження вказаною належною часткою квартири, не маючи на це підстав встановлених Законом.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивач, як співвласник домоволодіння, в якому також зареєстровано місце його проживання, право власності на яке на є зміненим або скасованим, не має можливості вселити та вільно користуватися майном, яке йому належить Доводи відповідача щодо аморальної поведінки, неможливості спільного проживання не можуть прийняті судом як належні та допустимі докази для відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 13, 15, 57-64, 79, 88, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не чинити перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КК 493686, виданий МВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, належними йому на праві власності 39/600 частинами будинку № 14 по вул. Жовтневій у м. Білгород-Дністровському Одеської області, шляхом вселення ОСОБА_1 у належні йому на праві власності 39/600 частинами будинку №14 по вул. Жовтневій у м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :