АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/784/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2018 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_6, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що є власником будинковолодіння АДРЕСА_1. У вказаному будинку з 1 листопада 1994 року зареєстрований відповідач, але не проживає у ньому з 2014 року.

У зв'язку з цим, позивач просила суд визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Вважає, що рішення є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що жодним судовим рішенням не встановлено факту проживання її однією сім'єю з відповідачем.

Крім того, вважає безпідставним посилання суду на те, що вони спільно проживали, вели побут, мали спільний бюджет, оскільки ОСОБА_6 придбала спірний будинок за власні кошти та до реєстрації ОСОБА_7 у вказаному домоволодінні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 є власником будинку АДРЕСА_1 та зареєстрована з відповідачем за вищезазначеною адресою (а. с. 17-18, 19, 23).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно проживали з 1995 року без реєстрації шлюбу, мають спільну доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 10).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено та не представлено доказів, що обґрунтовують вимогу про визнання ОСОБА_7 втратившим право на користування житловим приміщенням.

З таким висновком Апеляційний суд погоджується.

Ключовими обставинами є те, що відповідач, як член сім'ї позивача вселився у житло правомірно, зі згоди позивача.

В судовому засіданні встановлено, і це підтвердив представник позивача, що вона не бажає щоб відповідач користувався жилим приміщенням де він зареєстрований, і вчиняє йому перешкоди у користування цим житлом.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_7 у спірному житловому приміщенні не проживає більше року, він не є членом її сім'ї, а отже, вважається таким, що втратив право користування цим домоволодінням - безпідставні.

Матеріали справи містять висновки дільничного інспектора від 7 та 10 липня 2015 року, в яких встановлено, що ОСОБА_6 чинить ОСОБА_7 перешкоди у користуванні майном та не повертає особисті речі (а. с. 62, 63). Це й ж факт встановлено у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2017 року у справі № 686/16848/15-ц (а. с. 12 звор.). При розгляді апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2018 року представник позивача зазначив, що позивач не бажає щоб відповідач користувався її жилим приміщенням.

Крім того, ОСОБА_6 не надала належних та допустимих доказів (акти органів житлово-комунального господарства, покази свідків) того, що ОСОБА_7 не проживає у спірному будинку без поважних причин. Вчинення перепон у користування спірним житлом відповідачу зі сторони позивача є поважною причиною відсутності ОСОБА_7

Посилання апелянта, що жодним судовим рішенням не встановлено факту проживання її однією сім'єю з відповідачем, спростовується матеріалами справи, а саме рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року (а. с. 10 - 16).

Не надано позивачем доказів на спростування висновків суду, що сторони тривалий час спільно проживали, вели побут, мали спільний бюджет. Придбання ОСОБА_6 будинку за власні кошти та до реєстрації ОСОБА_7 в ньому, не позбавляє відповідача, як члена сім'ї позивача що правомірно з її згоди вселився у житло, проживати у вказаному домоволодінні.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, що немає підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський