Справа № 346/954/18
Провадження № 2/346/908/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Пятковського В.І.

за участю секретаря Корбут Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на 20/36 частин квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_6.

Після його смерті, відкрилася спадщина за законом, на 1/2 частину квартири в АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала померлому на підставі договору купівлі-продажу і була придбана під час перебування в шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, право власності на квартиру не зареєстроване.

З метою оформлення спадщини звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено, по тій причині що право власності в Коломийському МБТІ не зареєстроване.

Також в нотаріальній конторі довідалась, що померлий залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_7 та її дітям ОСОБА_8 і ОСОБА_9. ОСОБА_9 спадщини не прийняла, але діти, будучи неповнолітніми на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину.

ОСОБА_7 була позбавлена материнських прав щодо неповнолітніх дітей, а згодом померла. Діти були усиновлені подружжям ОСОБА_5 та змінили прізвище і по батькові.

Просить суд, в зв'язку із вказаними обставинами її позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, подали заяви, в яких проти задоволення позову не заперечили.

Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що з 03 серпня 1968 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 /а.с.10/.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 05 березня 2003 року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № Д-356, ОСОБА_6 перебуваючи у шлюбі із позивачкою придбав квартиру АДРЕСА_1 /а.с.11/, проте за життя право власності на неї так і не оформив, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, про що складено відповідний актовий запис за № 180 та підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 15 квітня 2017 року/а.с.35/.

З виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 59941 від 17 жовтня 2017 року вбачається, що спірна квартира зареєстрована за попереднім власником ОСОБА_10. /а.с.12/.

Враховуючи, що вказана квартира придбана чоловіком позивачки за час перебування в шлюбі із нею, то згідно вимог ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України (в редакції 1969 року, що діяла на момент виникнення правовідносин) є спільною сумісною власністю подружжя, частки яких в майні були рівні, а отже їм належало по 1/2 її частині.

Для оформлення спадщини після смерті чоловіка, позивачка звернулась із заявою до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та рекомендовано звернутись із позовною заявою до суду, оскільки право власності на квартиру не зареєстровано за померлим /а.с.8/.

Крім того, нотаріус повідомила, що померлий залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_7 та її неповнолітнім дітям : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт не скасовувався і не відмінявся.

ОСОБА_7, спадщини, після смерті ОСОБА_6 не прийняла, а її діти, будучи на час відкриття спадщини неповнолітніми, вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_7 була позбавлена материнських прав відносно неповнолітніх дітей, а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть за № 21 від 16 липня 2013 року.

Малолітніх дітей усиновило подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_11, які є відповідачами по справі. Також в зв»язку з усиновленням змінено прізвища та по батькові дітей на ОСОБА_4, ОСОБА_5, даний факт підтверджується копією рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2010 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на Ѕ частину спірної квартири.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Оскільки на день смерті чоловіка позивачка була непрацездатною особою, то має право на обов»язкову частку в спадщині.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України при відсутності заповіту до спадкування були б закликані дружина померлого та дві його дочки: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і тоді позивачка успадкувала б 1/6 частину квартири. Отже, обов»язкова частка позивачки у спадковому майні становить 1/12.

Таким чином, частка в квартирі, яка підлягає спадкуванню неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за заповітом становить 5/36 частин.

Таку ж частку мала б успадкувати і ОСОБА_7, однак померла до дня відкриття спадщини, а у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України право спадкування її частки перейшло до позивачки, як спадкоємця першої черги за законом, який належним чином прийняв спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК україни спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття.

Виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом на частину майна, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що право власності на квартиру не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на 26/36 частин успадкованої квартири, шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1222, 1223, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 20/36 частин квартири № АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 травня 2018 року.

Суддя П'ятковський В. І.