Справа № 209/2123/18
Провадження № 2/209/1164/18
РІШЕННЯ

іменем України

"11" грудня 2018 р. м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Кукса О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янське цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом зазначає, що з нього на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 7 вересня 2015 року стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь колишньої дружини ОСОБА_2 в розмірі ? частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. З 2015 року по лютий 2018 року позивач проживав разом з ОСОБА_3, в якої від фактичних шлюбних відносин з ним народилася дитина 17 лютого 2018 року - донька ОСОБА_5. Після народження дитини вони припинили спільне проживання. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки. Оскільки розмір аліментів є значним просить зменшити розмір аліментів які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 з ? частини його доходів на 1/6 частину його доходів щомісячно.

Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено судове засідання на 14 вересня 2018 року.

3 вересня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування якої ОСОБА_2 зазначила, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Просить змінити розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_1, та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини.

Ухвалою від 14 вересня 2018 року справу було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів. Призначено підготовче засідання на 18 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження на призначено справу до розгляду на 9 листопада 2018 року.

Ухвалою від 9 листопада 2018 року відкладено судовий розгляд на 11 грудня 2018 року в зв'язку з неявкою позивача за первісним позовом ОСОБА_1.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання 11 грудня 2018 року не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити /а.с. 75/, відзив на зустрічний позов суду не надавав.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання 11 грудня 2018 року не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом повністю не визнає, заперечує проти їх задоволення, зустрічний позов підтримала в повному обсязі просить його задовольнити /а.с. 79/.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримала, відзив або заперечення проти зустрічного позову не надавала /а.с. 56/.

У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

На підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 7 вересня 2015 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь колишньої дружини ОСОБА_2 в розмірі ? частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини /а.с. 9-10/. З 2015 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_3, в якої від фактичних шлюбних відносин з ним народилася дитина - донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 12/. Після народження дитини в серпні 2018 року вони припинили спільне проживання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання виконкому Петриківської селищної ради /а.с. 58/. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки /а.с. 13/. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року на користь ОСОБА_3 на її утримання з ОСОБА_1 стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років /а.с. 76-77/. ОСОБА_1 працює електрозварником на ПрАТ «Дніпровагонмаш», отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 12775 гривень 78 копійок.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 192 СК України Розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника та в інших випадках передбачених СК України.

Згідно зі ст. 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно даних суду пояснень сторін, вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини в зв'язку з тим, що в позивача дійсно на даний момент змінився сімейний та матеріальний стан, а саме останній має на утриманні ще одну малолітню дитину та цивільну дружину на яких згідно рішень суду стягнуті аліменти на їх утримання, таким чином немає можливості сплачувати аліменти в розмірі встановленим рішенням суду.

Стосовно зустрічного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13 та в постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року № 536/1557/17.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.12 ЦПК України.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила змінити розмір стягуваних аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. Будь-яких інших підстав (зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я) та доказів в їх обґрунтування для зміни розміру аліментів позивач не вказувала та суду не надала, відтак підстав для задоволення зустрічного позову немає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 вересня 2015 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини його доходів до 1/6 частини його доходів щомісячно.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 грудня 2018 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая