Справа №2-688/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Білінської Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії Богунського відділу виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області щодо винесення постанов від 18.11.2016 року по виконавчому провадженні №46182121 (зведеного виконавчого провадження №39742140) про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження та відмову у скасуванні арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2013 року; скасувати вказані постанови державного виконавця Богунського відділу виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області. В обгрунтування скарги ОСОБА_1П зазначив, що борг за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2013 року було погашено у повному обсязі добровільно. ОСОБА_1, як боржник у виконавчому провадженні, не був повідомлений про стягнення з нього виконавчого збору та про винесення інших постанов у виконавчому провадженні. Оскільки боржник не знав про існування постанов про відкриття виконавчих проваджень, в який державним виконавцем був зазначений строк на добровільне виконання виконавчого листа, відтак не міг вчинити будь-які дії для погашення заборгованості у визначений строк.

Від представника скаржника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Від представника Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ОСОБА_4 надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2013 року задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 868 305,51 грн. (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста пять гривень пятдесят одна копійка); стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судові витрати в розмірі по 910 грн. (девятсот десять гривень) з кожного.

Рішення суду набрало законної сили.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно листа начальника Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ОСОБА_5 від 06.04.2018 року №22991/7.21-3018 до відділу на виконання 11.09.2013 надійшло виконавче провадження №39472140 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу у розмірі 1284024,25 грн. Дане виконавче провадження було закінчено державним виконавцем 18.11.2016 року, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на день винесення постанови).

Зі змісту витягу зі спецпідрозділів виконавчого провадження вбачається наступне.

12.09.2013 року відкрито виконавче провадження №39472140 та винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження.

Постановами державного виконавця від 18.11.2016 року, винесеними у виконавчому провадженні №39472140 про повернення виконавчого документа стягувачеві (за письмовою заявою стягувача, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження») та про стягнення з боржника виконавчого збору.

Станом на день винесення постанов від 18.11.2016 року був чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 28.05.1999 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення

виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документів.

Проаналізувавши викладене можна зробити висновок про те, що виконавчий збір можливо стягнути у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Разом з тим, боржник вказує, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження, де було встановлено строк на добровільне виконання рішення суду, не отримував про строк, наданий на добровільне виконання рішення суду не знав, та рішення суду було виконано ОСОБА_1 у добровільному порядку у повному обсязі.

На спростування вказаного, державним виконавцем не надано матеріалів виконавчого провадження, де були б відомості про отримання ОСОБА_1 відповідних постанов.

За таких обставин, підстав для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у державного виконавця не було.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 50 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На підставі викладеного, звязку з винесенням постанови про повернення виконавчого листа, за правилами статі 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладний на майно боржника, підлягав зняттю.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги на дії державного виконавця та задовольняє її у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258, 259- 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії держаного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області та скасування постанов задовольнити.

Визнати дії Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області щодо винесення постанов від 04.04.2018 року по виконавчому провадженні №46182121 про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження та відмову у скасуванні арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника, оголошення заборона на його відчуження від 12.09.2013 року неправомірними.

Скасувати постанови державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області від 18.11.2016 року по виконавчому провадженні №46182121 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2013 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира, протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман