Справа № 161/2500/18
Провадження № 2-п/161/149/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь О.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про перегляд заочного рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року вказану заяву було залишено без руху, оскільки заявником не додано копії заяви за кількістю учасників справи та доказів сплати судового збору, з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

23 жовтня 2018 року на виконання ухвали суду ОСОБА_1 було подано копію заяви згідно кількості учасників справи та зазначено, що особа знаходиться у скрутному матеріальному стані, у звязку з цим просить звільнити її від сплати судового збору, однак жодних доказів на підтвердження цього суду не надано.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 у даній справі перебуває у процесуальному статусі відповідача, а не позивача, а також те, що остання не надала доказів, які підтверджують неспроможність сплати судового збору, що є відповідно до приведених норм закону правовою підставою для зменшення або звільнення від його сплати, тобто не підтвердила наявність обставин, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», у задоволенні вимог заявника щодо звільнення від сплати судового збору було відмовлено та винесено повторну ухвалу суду від 24 жовтня 2018 року про залишення заяви без руху (в якій судом повторно було наголошено про необхідність подання доказів).

Згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції ОСОБА_1 особисто отримала вказану копію ухвали 06.11.2018 року.

Згідно заяви ОСОБА_1, що надійшла на адресу суду 19.11.2018 року, заявником 16.11.2018 року через засоби поштового звязку на виконання ухвали суду від 24.10.2018 року було надіслано заяву про зменшення судового збору (копія якої додається).

Відповідно до вказаної заяви відповідач у вказаній справі просить зменшити розмір судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення до 100,00 грн., у звязку з тим, що вона перебуває у важкому матеріальному стані та сама виховує дитину, однак жодних доказів в обґрунтування своїх вимог повторно не надає.

Одним із принципів цивільного процесу є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 4, п.5 ч.5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до положень ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Проте, ця норма стосується лише судових витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

За ч.2 зазначеної статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені у заяві доводи ОСОБА_1 про важке матеріальне становище та відсутність можливості сплати коштів самі по собі не можуть бути підставою для звільнення або зменшення сплати судового збору, оскільки згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Крім того, зважаючи на наявність двох ухвал суду про залишення заяви без руху з підстав необґрунтованості заявлених вимог (не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження перебування у важкому матеріальному становищі), про які було відомо заявнику, суд приходить до висновку про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами з метою безпідставного затягування виконання судового рішення.

Таким чином, заявник у встановлений судом строк не вжив заходів для приведення своєї заяви у відповідність вимогам процесуального закону, в звязку з чим вказана заява підлягає поверненню.

Згідно ст. 185 ч. 3 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин з метою забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області