Номер провадження: 22-ц/785/6240/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 15 травня 2018 року по цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення їх до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред'явлення їх до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій заявник просить суд видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для їх пред'явлення до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 04 лютого 2014 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на виконання якого надалі судом були вил дані виконавчі листи.

Як стверджує представник заявник, під час поштової пересилки оригінали вказаних виконавчих листів було втрачено, про що свідчить довідка надана до заяви.

Внаслідок втрати виконавчих листів, ПАТ «Дельта Банк» був позбавлений можливості звернутися із заявою про відкриття виконавчого провадження та отримати належне виконання рішення суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15 травня 2018 року року прийнято вказану заяву до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Інші сторони по справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15 травня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред'явлення їх до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Вважаючи ухвалу суду незаконною Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 15 травня 2018 року року та направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Залишаючи заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» без задоволення суд помилково та передчасно дійшов зазначеного висновку.

Свій висновок суд обґрунтував тим, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

За наслідком розгляду вказаної справи, 04 лютого 2014 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року в розмірі 208003 гривні 83 копійки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 2080 гривень 04 копійки.

20 березня 2014 року Київським районним судом міста Одеси були видані виконавчі листи №520/14867/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року в розмірі 208003 гривні 83 копійки; стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судових витрат в розмірі 2080 гривень 04 копійки.

З заявою про видачу дублікатів вказаних виконавчих листів та поновлення строку для їх пред'явлення до виконання, стягувач звернувся до суду 22 січня 2018 року.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо втрати оригіналів виконавчих листів, заявник зазначив, що під час поштової пересилки оригінали вказаних виконавчих листів було втрачено, про що свідчить довідка надана до заяви.

З наданої до суду довідки ПАТ «Дельта Банк» від 27.11.20178 року, вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» особисто підтверджує, що під час обробки працівниками АТ «Дельта Банк» вхідної кореспонденції виявилося, що виконавчі листи по цивільній справі №520/14867/13-ц було втрачено.

Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.11.2017 року за №09.2/7953 вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі листи №520/14867/13-ц Київського районного суду міста Одеси, за якими боржником є ОСОБА_2, на виконання до територіальних відділів державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надходили.

Однак районний суд помилково не прийняв вказані докази, як належні докази втрати виконавчих листів, оскільки лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області містить інформацію на підтвердження не надходження виконавчих листів до відділів державної виконавчої служби та жодним чином не підтверджує саме втрату оригіналів виконавчих листів.

Також судом не враховано довідки АТ «Дельта Банк», як належного доказ на підтвердження втрати оригіналів виконавчих листів №520/14867/13-ц, виданих Київським районним судом міста Одеси, оскільки заявником не надано до суду жодного належного доказу, реєстру відправки, тощо, на підтвердження надсилання поштовою кореспонденцію вказаних виконавчих листів.

Також заявником не надано доказів, що банком дійсно здійснювався пошук цих виконавчих листів, здійснювався відповідний запит до Одеської дирекції «Поштамт - Центр поштового зв'язку №1» Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов помилкового висновку, що заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред'явлення до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає. .

Представник ПАТ «Дельта Банк» у заяві також зазначив, що банком пропущено строк пред'явлення виконавчих листів №520/14867/13-ц до виконання з поважних причин, посилаючись на обов'язковість виконання рішення суду.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Так суд зазначає, що дійсно відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року (заява №67534/01), «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року, зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви районний суд позбавив «ПАТ «Дельта Банк» можливості на відновлення свого порушеного права зі сторони боржника в зв'язку з тим, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 року по справі 520/14867/13-ц на даний момент залишається невиконаним та основний боржник ухиляється від самостійного виконання даного рішення суду.

Викладені обставини судом з'ясовано неповно, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 15 травня 2018 року року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає..

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький