Ухвала

11 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 291/386/18

провадження № 61-47664ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року у справі за позовом за позовом Акціонерного товариства «Житомиробленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вартість електричної енергії, не облікованої через порушення Правил користування електричною енергією, в сумі 107170 грн 73 коп.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності доказів щодо необхідності встановлення пломби на захисному екрані КТП- 431, відсутності доказів втручання споживача до струмоведучих частин засобу (схеми) обліку або будь-яких інших його дій, що призвели до безоблікового споживання електричної енергії, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості не облікованої електроенергії є безпідставними.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» залишено без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року - без змін.

Залишаючи рішення суду без змін, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що при встановленні факту наявності порушення відповідачем ПКЕЕ, які діяли на момент виникнення правовідносин, а саме зриву пломби з захисного екрану з ввідного рубильника, позивачем не доведено та не надано доказів щодо спричинення цим порушенням відповідних наслідків у вигляді можливого споживання позивачем не облікованої електроенергії.

28 листопада 2018 Акціонерне товариство «Житомиробленерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 5 листопада 2018 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої на апеляційної інстанцій приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, встановивши факт самовільного зриву пломб, які споживачем не повинні порушуватися, не врахував вимоги Правил користування електричною енергією й не надав оцінки таким діям, які, на думку скаржника, ставлять під сумнів необхідність пломбування приладів обліку, захисних екранів, та інших пристроїв, які перешкоджають здійсненню крадіжок електричної енергії.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога про відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією у сумі 107170 грн. 73 коп., яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко