Справа № 742/1760/15-ц Провадження № 22-ц/795/453/2018 Головуючий у I інстанції - Зарічна Л. А. Доповідач - Онищенко О. І.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-Промислова компанія «Альянс-Агро»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року у справі (суддя Зарічна Л.А.), постановлену о 18 год. 51 хв. у м.Прилуки, повний текст ухвали складено 20 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано 24 березня 2015 року Печерським районним судом м.Києва. В період перебування у шлюбі за спільні кошти позивача та відповідача було придбано майно, яке позивач і просив поділити між колишнім подружжям. ОСОБА_2 неодноразово уточнював, збільшував та зменшував позовні вимоги і остаточно просив: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2; стягнути з відповідача 1/2 частину вартості майна ПП «Ветті», а також 1/2 частину доходів, отриманих ОСОБА_3 від господарської діяльності ПП «Ветті» з моменту розірвання шлюбу по теперішній час, стягнути з відповідача 1/2 частини доходів, отриманих ОСОБА_3 у 2013-2016 роках включно.

У травні 2015 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої позовні вимоги неодноразово уточнювала і в остаточному варіанті зустрічного позову просила: стягнути з відповідача 1/2 частини вартості нерухомого майна, відчуженого за договорами купівлі-продажу, що загалом становить 1 466 731,50 грн, з яких: у розмірі 215 000 грн, що складає 1/2 частину вартості майна, відчуженого за договором купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,4 га; у розмірі 1 251 731,50 грн, що складає 1/2 частину вартості майна, відчуженого за договором купівлі-продажу садового будинку за адресою: АДРЕСА_4 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5, площею 0,3853 га; визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне майно та у таких долях: 1/2 частину будівельних матеріалів незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_6 та по АДРЕСА_7; 1/2 частину трьох котеджів, незавершених будівництвом, за адресою: АДРЕСА_8, будинки без номеру; стягнути з відповідача 1/2 частину доходів ОСОБА_2, отриманих у 2014-2017 роках у розмірі 11 742 766,50 грн та еквівалент грошових коштів у сумі 196 250 доларів США на день ухвалення судового рішення; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину доходів, отриманих ОСОБА_2 у зв'язку з його виходом зі складу господарських товариств ТОВ «Атон Плюс», ТОВ «Грант Альянс» у розмірі 549 439 грн. Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 в своїй позовній заяві не вказав все майно, яке підлягає поділу між колишнім подружжям. ОСОБА_3 вказує, що її колишній чоловік, укладаючи угоди про продаж спільної власності, діяв всупереч інтересів сім'ї, без її, як співвласниці, згоди, всупереч інтересів неповнолітніх дітей без належного дозволу комісії в справах неповнолітніх.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено, зустрічний позов залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2016 року вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду від 1 червня 2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про призначення судової експертизи. Просила призначити комплексну будівельно-технічну експертизу та експертизу оцінки вартості об'єктів нерухомого та рухомого майна за наступним переліком питань та видом експертизи: експертизу оцінки вартості об'єкту нерухомого майна - садового будинку за адресою: АДРЕСА_4, та земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_3 (реєстраційний номер 14): - яка вартість об'єкта нерухомого майна на момент його продажу, а саме на 24.12.2014 року; експертизу оцінки вартості нерухомого майна - земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 в АДРЕСА_3; - яка вартість об'єкта нерухомого майна; комплексну експертизу - незавершеного будівництвом житлового будинку або будівельних матеріалів незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_6: - чи є об'єкт (результат виконаних робіт) нерухомим майном, - яка ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом об'єкта, - яка вартість об'єкта (нерухомого майна та/або фактичного результату виконаних робіт); автотоварознавчу: - яка ринкова вартість автомобіля «Mersedes Benz S550» на момент його відчуження 24.12.2014 року. Клопотання обгрунтовано тим, що позовні вимоги стосуються як визнання права власності на майно, так і стягнення вартості такого майна з огляду на те, що воно було продано третім особам всупереч інтересам родини, із перевищенням повноважень, а також за ціну, що не відповідає дійсній вартості такого майна, без згоди на ті умови, на яких договори було укладено.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року клопотання задоволено. Ухвала мотивована тим, що прийняття рішення по даній справі неможливе без призначення відповідних експертиз, що фактично і стало підставою для скасування попередніх рішень Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач за первісним позовом вказує, що клопотання про призначення експертизи не містить мети та підстав її призначення, судовий збір сплачено не було, в зв'язку з чим суд мав повернути клопотання заявнику. За доводами ОСОБА_2, судом порушено норми п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України щодо зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу. Позивач вказує, що суд не перевірив відповідність питань, що поставив на вирішення експерту, змісту позовних вимог. Також ОСОБА_2 посилається, що кожний з об'єктів майна, щодо яких призначено експертизу, був відчужений за згодою відповідача під час перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі, а щодо незакінченого будівництва - відповідачем не подано доказів, що зазначене майно взагалі колись належало родині.

В апеляційній скарзі ТОВ «Торгівельно-Промислова компанія «Альянс-Агро» просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що клопотання представника позивача не містило мети, підстав призначення експертизи та не надано документа, що підтверджує сплату судового збору, отже суд був зобов'язаний повернути клопотання заявнику. За доводами ТОВ «Торгівельно-Промислова компанія «Альянс-Агро», суд не перевірив ту обставину, що позивачем неодноразово змінювалися позовні вимоги, зокрема і після набрання чинності рішенням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ. Крім того, представником позивача заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, в той час як суд касаційної інстанції зазначав про відсутність судово-товарознавчих експертиз. Також третя особа вказує, що суд не перевірив на відповідність заявлені у клопотанні питання обставинам, на які посилався ВССУ.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_3 просить залишити судове рішення без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. Позивач за зустрічним позовом вважає необгрунтованими доводи ОСОБА_2 щодо відсутності доказів, що спірне майно, щодо якого призначено експертизу, колись належало родині. ОСОБА_3 вказує, що відчуження ОСОБА_2 об'єктів нерухомого майна відбулося під час перебування подружжя у зареєстрованому шлюбі з порушенням чинного законодавства (без згоди дружини) та не в інтересах сім'ї, що в даному випадку дає підстави іншому з подружжя стягнути його вартість, визначену експертною оцінкою. Позивач за зустрічним позовом вважає, що без проведення експертизи вартості майна, що є предметом спору, рішення суду не буде обґрунтованим, а апелянти не вказують, яким чином, окрім проведення експертизи вартості майна, що є предметом спору, можна вирішити питання щодо позовних вимог про стягнення його вартості, або визначити стан об'єкту, який підлягає поділу, з метою усунути можливі порушення будь-яких осіб. Також ОСОБА_3 вказує, що за положеннями чинного ЦПК України є такий інститут як клопотання про витребування доказів, а також заява про забезпечення доказів, де лише при поданні заяви сплачується судовий збір.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Згідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 1-3, 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема висновками експертів.

Частиною 1 статі 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

В порушення зазначених вимог закону в ухвалі Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року не попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Крім того, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи.

Також пунктами 1.8, 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, встановлено, що підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), у якому обов'язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об'єкти, що підлягають дослідженню. Експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Звертаючись до суду з позовом (з урахуванням його уточнень), ОСОБА_3 просила суд стягнути 1/2 вартості нерухомого майна, відчуженого за договорами купівлі-продажу, а саме: земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3, площею 0,4 га; садового будинку за адресою АДРЕСА_4 та земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,3853 га. Також просила визнати за нею право власності на наступне майно: 1/2 частину будівельних матеріалів незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_6 та по АДРЕСА_7; 1/2 частину трьох котеджів незавершених будівництвом за адресою Закарпатська область, Хустський район, с.Шаян, будинки без номеру. Крім того, ОСОБА_3 ставила питання про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частини доходів, отриманих останнім у 2014-2017 роках у сумі 11742766,50 грн, з яких, зокрема 400000 грн - сума доходу, отриманого від відчуження автомобіля марки «Mersedes Benz S550", 5000000 - дохід, отриманий від продажу нерухомого майна у с.Хлепча Васильківського району Київської області (а.с.117-131 т.10).

Згідно матеріалів справи частина спірного майна, зазначеного у зустрічній позовній заяві (садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_4; земельна ділянка площею 0,4000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль марки «Mersedes Benz S550»), було продано ОСОБА_2 в період перебування сторін у шлюбі, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 24 грудня 2014 року, від 12 листопада 2013 року, заявою від 13 березня 2015 року (а.с.222-223 т.3, а.с.237-238 т.7, а.с. 216 т.3).

З викладеного вбачається, що частина спірного майна на час розгляду справи вже перебуває у власності інших осіб, які не є учасниками даної цивільної справи. Проте, судом першої інстанції не з'ясовано коло осіб, у власності яких на даний час перебуває спірне майно, і відповідно не зазначено, яким чином експерт повинен провести експертне дослідження таких об'єктів та на кого покладено обов»язок надати майно, що є об»єктом дослідження.

Заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Частиною 3 статті 117 ЦПК України встанволено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Проте, в порушення зазначених вимог закону при поданні заяви про призначення експертизи, яка є формою забезпечення доказів, ОСОБА_3 судовий збір сплачено не було.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви про призначення експертизи порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1п.6, 379 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-Промислова компанія «Альянс-Агро» задовольнити частково.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 лютого 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: