Справа № 219/8373/17
Провадження № 2/219/1209/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

секретаря Котинської А. О.,

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення пені, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з відповідачем перебувалиу шлюбі. За час браку у них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення суду з відповідача на корись позивача були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. починаючи з 27 серпня 2007 року. Згідно розрахунку заборгованість по аліментам станом на 01 червня 2017 року складає 30300 грн. Останній раз сплата по аліментам проводилась у червні 2009 року. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, представник позивача надав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують, просять у його задоволені відмовити та врахувати суми сплачені відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З копії розрахунку заборгованості наданої головним державним виконавцем від 26 червня 2017 року (а.с.4) вбачається, що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, початок стягнення аліментів з 27 серпня 2007 року, борг станом на 01 червня 2017 складає 30300 грн.

Відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2017 року (а.с.68-69) збільшено розмір стягнутих аліментів за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2007 року та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття. Рішення чинності не набрало.

З копії розрахунку заборгованості наданої головним державним виконавцем від 19 квітня 2018 року (а.с.71-72) вбачається, що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, початок стягнення аліментів з 27 серпня 2007 року, борг станом на 01 квітня 2018 року складає 36050 грн.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ТІІ №149245 (а.с.78) ОСОБА_3 народився 19 серпня 2003 року та його батьками є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1.

Відповідно до квитанцій наданих відповідачем ним 09 листопада 2008 року сплачено аліменти у розмірі 300 грн., 04 березня 2009 року 300 грн., 15 травня 2009 року 150 грн., 24 червня 2009 року 150 грн., 09 серпня 2009 року 250 грн., 22 жовтня 2009 року 200 грн., 27 вересня 2017 року 2000 рублів (у гривні 890 грн.), 27 вересня 2017 року 2000 рублів, 17 травня 2013 року 300 грн., 19 липня 2013 року 300 грн.

Згідно зі ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до статей 11 і 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 в своєї Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної Постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15 та в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-269цс15, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості, з урахуванням сплачених відповідачем позивачу аліментів у 2017 році у розмірі 1780 грн., тобто за той період 2017 року який просить позивач відповідач заборгованість погасив, та виходячи із розрахунку наданого позивачем (а.с.2), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2016 року по 01серпня 2017 року у розмірі 1095 грн., з 01 вересня 2016 року по 01 серпня 2017 року 1005 грн., з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2017 року 915 грн., з 01 листопада 2016 року по 01 серпня 2017 року 822 грн., з 01 грудня 2016 року по 01 серпня 2017 року 732 грн., а всього в розмірі 4569 грн., і тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, а що стосується в позовних вимогах про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 01 січня 2017 року по 01 серпня 2017 року 639 грн., з 01 лютого 2017 року по 01 серпня 2017 року 546 грн., з 01 березня 2017 року по 01 серпня 2017 року 453 грн., з 01 квітня 2017 року по 01 серпня 2017 року 363 грн., з 01 травня 2017 року по 01 серпня 2017 року 270 грн., з 01 червня 2017 року по 01 серпня 2017 року - 180 грн., з 01 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року 90 грн. то в цій частині слід відмовити, оскільки відповідач надав суду квитанції щодо сплати ним аліментів у 2017 році на загальну суму 1780 грн., які суд приймає при постановці цього рішення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 191, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Декларації прав дитини, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, неустойку (пеню) по заборгованості по аліментам в розмірі 4569 (чотири тисячі пятсот шістдесят девять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір на користь держави в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, неустойку (пеню) по заборгованості по аліментам в розмірі 2541 (дві тисячі пятсот сорок одна) грн.. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана за порядком передбаченим ст. 355 ЦПК України та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А.Брежнев