печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді : Козлова Р.Ю.,

при секретарі: Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопоіск» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» про визнання авторського права, визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів просив суд ухвалити рішення яким визнати за ним авторське право на твір образотворчого мистецтва на об'єкт авторського права «Логотип Редмонд»; визнати недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, яке належить ТрансЕнергоОіл АГ та зобов'язати Міністерств о економічного розвитку і торгівлі України внести дані про це в реєстр свідоцтв та опублікувати відповідні відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Одночасно з пред'явленням даного позову, представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій з метою забезпечення позову просить суд заборонити ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, та будь-якій особі повністю чи частково передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 та припиняти дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили; заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, власником якого є ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили. Крім того, з метою забезпечення даного позову, представник позивача просить суд заборонити ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, та будь-якій особі використовувати свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 під час експортних або імпортних операцій.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що позивач є автором твору образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1» та літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на Літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» № НОМЕР_1 від 04.04.2018 року. На підставі ліцензійного договору від 20.12.2012 року № 01. Позивачем у подальшому було передано право на використання зазначеним вище твором ТОВ «Редмонд-Україна». В той же час, позивач дізнався про те, що твір образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстровано у якості знаку для товарів і послуг та отримано свідоцтво України № НОМЕР_2, що підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва № НОМЕР_2. За таких обставин, позивач вважає, що зареєструвавши логотип на своє ім'я відповідач ТрансЕнергоОіл АГ порушує належні йому авторські права на твір образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_1», та пред'являє зазначений позов заяву про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «REDMOND» з метою захисту його порушених прав. Посилаючись на те, що він звернувся до суду із даним позовом, рішення за таким позовом стосуватиметься його прав та охоронюваних законом інтересів, а його виконання полягатиме у визнанні недійсними спірного свідоцтва шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг. Виконання такого рішення є можливим, якщо власником спірного свідоцтва на момент вирішення спору та прийняття рішення з набуттям ним законної сили та на момент його виконання залишатиметься одна й та сама особа. Однак, власники спірного свідоцтва за час між вирішенням спору та ухваленням рішення у справі може змінитися, що утруднить або унеможливить виконання даного рішення у випадку задоволення позовних вимог. Ускладнення або унеможливлення виконання такого рішення полягатиме у необхідності заміни відповідної сторони правонаступником та зміни предмета пред'явлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, однак суд визнав можливим проводити судове засідання з розгляду заяви за відсутності сторін, які беруть участь у справі, оскільки відповідно до вимог процесуального закону їх неявка не є перешкодою для вирішення даного процесуального питання.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред'явленого позову, обсяг заявлених вимог, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У відповідності до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 1 даної постанови визначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом встановлення обов'язку заборони вчиняти певні дії; вчинити певні дії а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

З огляду на заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним повністю спірного свідоцтва, у відповідача - власника свідоцтва існує реальна можливість передання відповідних прав на дане свідоцтво іншим особам до набрання рішенням законної сили у даній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред'явлених вимог, оскільки власником свідоцтва буде інша особа(и), а не відповідач.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач, як власники свідоцтва, може скористатися правом, наданим йому Законом, а саме, відмовитися від свідоцтва України в будь-який час повністю або частково, на підставі заяви, поданої до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. У разі відмови відповідача від свідоцтва, виконати рішення суду, яким задоволені вимоги, буде неможливо у зв'язку з внесенням до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про припинення дії свідоцтва.

З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно наявний спір, заява про забезпечення позову стосується предмета судового дослідження, обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства а також не перешкоджатиме господарській діяльності відповідачеві або іншим третім особам.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що між сторонами справи виник спір щодо об'єкта права інтелектуальної власності, види забезпечення, які просить вжити позивач, є повністю співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпеченням позову у способи запропоновані позивачем, законних прав та інтересів третіх осіб порушено не буде, застосовані заходи не перешкоджатимуть відповідачеві користуватись майном, відтак суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову. шляхом заборони передачі будь-якій особі права власності на спірне свідоцтво повністю або частково та заборони компетентному органу реєструвати перехід такого права до інших осіб та публікувати такі зміни є такими що відповідають заявленими вимогами, оскільки відчуження або відмова від спірного свідоцтва очевидно утруднить та затягне вирішення спору по-суті, буде впливати на процес виконання рішення про визнання свідоцтва недійсними та матиме інші правові наслідки, зробить неможливим виконання рішення, ухваленого щодо свідоцтва, виданого відповідачу у випадку задоволення пред'явлених вимог.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині заборони відповідачеві ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, та будь-якій особі використовувати свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 під час експортних або імпортних операцій, оскільки така заборона може перешкоджати здійсненню господарської діяльності невизначеному колу осіб.

Крім того, суд надає оцінку тій обставині, що забезпечення позову у такий спосіб жодним чином не забезпечить фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Також виходячи з предмету та підстав пред'явленого позову не можна стверджувати, що такі заходи будуть спрямовані на забезпечення прав позивача до ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопоіск» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» про визнання авторського права, визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Заборонити ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, та будь-якій особі повністю чи частково передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 та припиняти дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2, власником якого є ТрансЕнергоОіл АГ (ц/о Любомір Зец, Чурерстрассе 58, 8852 Алтендорф, Швейцарія (СН), а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили.

Заяву в частині заборони використання ТрансЕнергоОіл АГ та будь-якій іншій особі свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 під час здійснення експортних чи імпортних операцій, залишити без задоволення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Строк пред'явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: