Справа № 346/3297/17
Провадження № 22-ц/779/1038/2018
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду, постановлене у складі судді Веселова В.М. 20 вересня 2017 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

19 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що останнім часом у них з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, виникають конфлікти, шлюбні відносини припинені.

Посилаючись на те, що протягом останніх двох років вони проживають окремо і їх шлюб носить формальний характер, ОСОБА_3 просив шлюб розірвати, а неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з ним.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року позов задоволено.

Постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 13 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 32.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «ОСОБА_4».

Неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з батьком ОСОБА_3

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що суд, належним чином не повідомивши її про місце і час судового засідання, розглянув справу без її участі. Суд також розглянув справу без участі позивача, якому достовірно було відомо про те, що з 17 липня 2017 року вона перебуває в зоні АТО та бере безпосередню участь у антитерористичній операції в с. Врубівка.

Апелянт вказує на те, що про ухвалене у справі рішення вона дізналась 21.06.2018 року після повернення із зони АТО.

Крім того, зазначає, що суд вирішив питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини без висновку органу опіки та піклування та без участі останнього в судовому засіданні. Не з'ясував суд особистої прихильності дитини, та не навів виняткових обставин, які зумовили необхідність розлучення малолітньої дитини з матір'ю.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що вона покинула сім'ю, виїхала в невідомому напрямку та не цікавиться життям чоловіка та доньки, оскільки такий висновок суду не підтверджений жодними доказами.

Просить рішення суду в частині визначення місця проживання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини з батьком.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказав на те, що відповідачці було відомо про розгляд справи про розлучення, оскільки він повідомляв їй про це у телефонній розмові з нею. Крім того, зазначив, що дочка постійно проживає з ним, з червня 2017 року відповідачка не цікавиться життям дочки, не провідує її, а коли 01 червня 2018 року він дозволив їй побачитись з дитиною, ОСОБА_4 вивезла дитину за межі області. Позивач вважає, що відповідачка просто намагається змінити рішення суду, однак з доводів апеляційної скарги не вбачається її наміру піклуватись про дочку.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 13 лютого 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і у них є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом першої інстанції встановлено, що між подружжям часто виникали непорозуміння та суперечки, в результаті чого вони розійшлися та проживають окремо. Згідно ч.2 ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.

Що стосується вирішення вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком, то рішення суду в цій частині, на думку колегії суддів, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Встановлено, що суд розглянув справу без участі органу опіки та піклування та без письмового висновку щодо розв'язання спору.

Відповідно до ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що суд вирішив спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини без участі відповідачки, яка заперечує визначення місця проживання малолітньої дочки з батьком, та без обов'язкової участі представника органу опіки та піклування, без відповідного висновку щодо розв'язання спору, що свідчить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в частині визначення місця проживання дитини підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволені позову.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягають до стягнення 1057,20 грн. грн. витрат на оплату судового збору у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що передбачено пп. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, 1057,20 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 22 серпня 2018 року.