Провадження № 4-с/761/144/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Подоляні Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгеніївни з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12 грудня 2017 року ДВ/19 з виконання виконавчого листа № 761/30207/15-ц, виданого 03 квітня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва, -

встановив:

18 лютого 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1, у якій просила суд визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгеніївни від 12 грудня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме виконавчого листа № 761/30207/15-ц, виданого 03 квітня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва, визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у несвоєчасному направленню стягувачу рішення від 12 грудня 2017 року, а також зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за виконавчим листом.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що Шевченківським районним судом м. Києва від 03 квітня 2017 року було видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 10 000 грн. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про примусове виконання рішення. Повідомленням від 12 грудня 2017 року ДВ/9 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» через ненадання стягувачем сплати авансового внеску. Заявник вважає, що є звільненим від сплати авансового внеску, оскільки є стягувачем за рішенням про стягнення аліментів. На підставі викладеного заявник звернувся до суду із вказаною скаргою.

У судове засідання заявник, боржник та державний виконавець не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

За умовами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 03 квітня 2017 було видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 000 грн.

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Повідомленням головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгеніївни від 12 грудня 2017 року ДВ/9 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» через ненадання стягувачем сплати авансового внеску.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Заявник вважає, що є звільненим від сплати анавсового внеску, оскільки є стягувачем за рішенням про стягнення аліментів.

Однак, з такими висновками заявника погодитись неможливо, враховуючи те, що ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» містить чіткий перелік осіб, що звільнені від сплати авансового внеску, зокрема, стягувачі за рішеннями про стягнення аліментів, однак не пені за прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Враховуючи, що пеня є видом неустойки, а відтак має іншу правову природу, аніж аліменти, висновок заявника, що він є звільненим від сплати авансового внеску у розумінні ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим.

У відповідності до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

За таких обставин, державний виконавець діяв в межах законну та наданих йому повноважень, а відтак правомірно повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга в частині вимог щодо визнання незаконним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа, а також зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог заявника відносно визнання протиправною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у несвоєчасному направленню стягувачу рішення від 12 грудня 2017 року, то слід зазначити наступне.

За умовами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ДВ/19 було винесено 12 грудня 2017 року, тоді як зі штампу поштового зв'язку, що міститься на конверті, яким направлено ОСОБА_1 вказане повідомлення, останнє було здано до відділення «Укрпошти» 20 січня 2018 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що державним виконавцем порушено строки, встановлені законодавством, на направлення відповідного документа стягувачу, а відтак в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим, вказане порушення не має наслідком усунення його шляхом зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження у справі, оскільки, є порушенням процесуального строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгеніївни з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12 грудня 2017 року ДВ/19 з виконання виконавчого листа № 761/30207/15-ц, виданого 03 квітня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгеніївни, яка полягає у невчасному направленні повідомлення від 12 грудня 2017 року про повернення виконавчого листа № 761/30207/15-ц, виданого 03 квітня 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва без виконання, неправомірною.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: