печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Матійчук Г.О. ,

секретаря - Винник С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.07.20109 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику 75 000 грн. на підтвердження чого власноруч написав розписку. Запозичені кошти відповідач мав повернути не пізніше 01.12.2014 року. Оскільки виконання договору не відбулося, відповідач кошти не повернув, умови, визначені договором від 31.07.2009 року не виконав, тому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість за договором позики, 3 % річних та інфляційні витрати.

27.02.2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

Відповідачем не було надано відзив на позовну заяву.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.07.2009 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму позики у розмір 75 000, 00 грн.

Відповідно до п. 2 даного договору, позика є безпроцентною і має бути повернута до 01.12.2014 року за адресою проживання позивача в готівковій формі розрахунку.

Згідно з п. 4 договору, у разі неповернення відповідачем суму боргу, позивач наділений правом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості та повернення неустойки з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів, позивачем було направлено відповідачу пропозицію щодо добровільної сплати позики, проте відповідачем даний факт проігноровано, заборгованість не сплачено.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 145 500,00 грн. 44 коп., з яких: сума основного боргу - 75 000, 00 грн..; 3% річних за договором позики - 6 750,00 грн., інфляційні витрати - 63 750, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач зобов'язання за договором позики від 31.07.2009 року не виконав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1455, 00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України; ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІНПП: НОМЕР_2, адреса: 01042, АДРЕСА_1) заборгованість за договором позики , що становить 145 500,00 грн. 44 коп., з яких: сума основного боргу - 75 000, 00 грн.; 3% річних за договором позики - 6 750,00 грн., інфляційні витрати - 63 750, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІНПП: НОМЕР_2, адреса: 01042, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 1455, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Матійчук