22 серпня 2018 року м. Кремінна
Справа № 414/1848/18
Провадження № 2/414/469/2018
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з ОСОБА_1,
законного представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5
Малолітня ОСОБА_3, яка є дочкою ОСОБА_2, є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пірогова, 28, де вона зареєстрована. За вказаною адресою також зареєстрований її дідусь ОСОБА_4
Власником другої половини вищезазначеного житлового будинку є ОСОБА_5, який є сином ОСОБА_2, і який є третьою особою на стороні позивача у зазначеній цивільній справі.
На даний час відповідач не є власником зазначеного житлового будинку та з 2014 року, тобто більше трьох років, за вказаною адресою не проживає. У цьому ж році відповідач зібрав всі свої речі та виїхав у невідомому напрямку, його місцезнаходження та місце проживання позивачу невідоме. Також у позові зазначається, що на розгляді у Кремінського районного суду Луганської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4
В той же час, факт реєстрації відповідача створює перешкоди для законного представника позивача в оформленні субсидії, оскільки остання не має можливості отримати довідку про його доходи.
У звязку із викладеними обставинами позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
В судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та зазначила, що відповідач ОСОБА_4 у 2014 році виїхав за межі України та з цього часу не проживає за місцем реєстрації за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28, що створює перешкоди для оформлення субсидії на цей будинок. Крім того, на даний час ОСОБА_4 перебуває у розшуку у звязку із розглядом стосовно нього Кремінським районним судом кримінального провадження.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзив на позов він також не подав.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що відповідач ОСОБА_4 дійсно з 2014 року за місцем реєстрації не проживає, його місцезнаходження невідоме.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, у той час як позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 у 2014 році виїхав за межі України і з того часу за місцем реєстрації за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28 вони його не бачили.
Заслухавши законного представника позивача та свідків, повно, всебічно і обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дочкою ОСОБА_2, на підставі договору дарування житлового будинку від 25 вересня 2012 року набула права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна вул. Пирогова, 28. Власником іншої частини зазначеного житлового будинку згідно з тим же договором дарування є інший обдарований третя особа ОСОБА_5 (а.с. 9-10). Зазначені обставини також підтверджуються витягом про державну реєстрацію прав № 35814462 від 11.10.2012 та технічним паспортом на зазначений житловий будинок (а.с. 11, 14).
Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої адміністратором відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області за № 4057 від 05.07.2018, відповідач ОСОБА_4, який є батьком законного представника позивача ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16). Зазначені обставини також підтверджуються домовою книгою на вказаний житловий будинок (а.с. 12-13).
З характеристики обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2018, підписаною депутатом та секретарем Кремінської міської ради, вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, зі слів сусідів, за даною адресою не проживає (а.с. 15).
Також з витягу із сайту "Судова влада Україна" з офіційної веб-сторінки Кремінського районного суду Луганської області вбачається, що у провадженні судді цього суду Акулова Є.М. перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у посяганні на територіальну цілісність і недоторканість України (а.с. 17-19).
Як зазначається у ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У звязку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28, в якій залишається зареєстрованим її дід відповідач ОСОБА_4, який не проживає за адресою своєї реєстрації з 2014 року, тобто понад один рік, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні характеристикою обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2018 та показаннями свідків, і що створює перешкоди для законного представника малолітнього позивача в оформленні субсидії на цей будинок.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3; місце реєстрації: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком з будівлями та спорудами, розташованим за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Кремінського районного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Г. Безкровний