Справа № 500/2863/18
Провадження № 2/500/2223/18
УХВАЛА

24 травня 2018 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі керівника ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Нова пошта» в особі керівника ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Разом із позовною заяву позивач надав до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що він є батьком дитини віком до чотирнадцяти років, певний час є офіційно безробітний, не веде підприємницької діяльності, на неофіційному забезпеченні позивача окрім малолітньої дитини знаходяться батьки пенсіонери і молодший брат інвалід дитинства ІІ групи.

Розглянувши дане клопотання, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З цих же підстав суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно ст.10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, у ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач вказує в клопотанні, що він є батьком дитини віком до чотирнадцяти років, певний час є офіційно безробітний, не веде підприємницької діяльності, на неофіційному забезпечені позивача окрім малолітньої дитини знаходяться батьки пенсіонери і молодший брат інвалід дитинства ІІ групи, проте не надає доказів в підтвердження зазначеного.

Оскільки до клопотання не надані докази, що свідчать про незадовільний майновий стан позивача, такі обставини не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від оплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

На підставі наведеного, клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-19,23,33,34,49,136,174-177 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі керівника ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3