Справа № 451/784/17 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/783/5569/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представників позивача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення,

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ по Дмитрівському навчально-виховному комплексу від 07.12.2015 року №75 про застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що більше десяти років вона пропрацювала на посаді прибиральниці у Дмитрівському навчально-виховному комплексі і жодних дисциплінарних стягнень за весь час роботи у неї не було.

Вважає, що вказаний вид дисциплінарного стягнення до неї було застосовано без дотримання встановленого законом порядку, оскільки ні директор вказаного навчального закладу Фітковська К.В., ні інші посадові особи перед застосуванням дисциплінарного стягнення пояснень у неї не відбирали, а саме дисциплінарне стягнення за нібито неякісне прибирання було застосовано на підставі акту від 04.12.2015 року, який позивач вважає нікчемним, так як акт не містить реєстраційної нумерації, складений відносно групи осіб (прибиральниць) та у ньому не конкретизовано, яке порушення трудової дисципліни вона допустила.

Позивач просила поновити строк на звернення до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що копію оспорюваного наказу вона отримала поштовим відправленням лише 13.03.2017 року на її інформаційний запит до відповідача від 03.03.2017 року.

Відповідач подав до суду клопотання про застосування до позовних вимог позивача наслідків спливу позовної давності.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20.07.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд безпідставно застосував наслідки спливу позовної давності, оскільки відповідачем було подано клопотання, а не заяву, як вимагає закон, крім того, клопотання підписане директором Фітковською К.В., повноваження якої відповідачем належним чином не підтверджені, а судом не перевірені.

Зазначає, що з оспорюваним наказом її не було ознайомлено і його копію вона отримала від відповідача лише 13.03.2017 року у відповідь на свій інформаційний запит, а тому не мала можливості ознайомитися зі змістом наказу та оскаржити його у встановлені законом строки. Безпідставними вважає доводи сторони відповідача та висновки суду про те, що про оспорюваний наказ вона могла довідатись з іншої справи за її позовом про поновлення на роботі, оскільки дисциплінарне стягнення у виді догани у тій справі не було предметом розгляду.

Крім того, звертає увагу суду на допущені відповідачем порушення вимог трудового законодавства при застосуванні до неї вказаного виду дисциплінарного стягнення, доводи про які є аналогічними за своїм змістом доводам, викладеним у позовній заяві.

В судове засідання апеляційного суду сторона відповідача не з'явилась, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Згідно з вимогами ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

При цьому, згідно з частиною першою статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 КЗпП).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 КЗпП).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст.149 КЗпП).

Відповідно до ст.151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції застосував наслідки спливу позовної давності, дійшовши при цьому висновку про допущення відповідачем порушення вимог ч.1 ст.149 КЗпП України щодо порядку застосування до позивача вказаного виду дисциплінарного стягнення.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 12.01.2004 року працювала на посаді прибиральниці у Дмитрівському навчально-виховному комплексі, з якої була звільнена наказом від 29.12.2015 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до наказу Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 03.08.2015 року №22 «Про закріплення для прибирання площі приміщень школи за прибиральницями на 2015-2016 навчальний рік» (а.с.28), з метою забезпечення організованого прибирання приміщень школи та дотримання належного санітарно-гігієнічного їх стану, призначено ОСОБА_6, завгоспа школи, відповідальним за веденням щоденного контролю за станом приміщень навчально-виховного комплексу.

Цим наказом за кожною з прибиральниць закріплено площі приміщень школи для прибирання.

Так, зокрема, за позивачем ОСОБА_2 для прибирання було закріплено площі: коридору від кабінету англійської мови до хімічного; кабінету англійської мови; кабінету музики; кабінету ОСОБА_7; кабінету хімії; кабінету німецької мови; туалету для дівчат на другому поверсі.

21.09.2015 року відбулись загальношкільні батьківські збори Дмитрівського навчально-виховного комплексу, де були присутні 19 вчителів та 37 батьків, які вирішили про необхідність адміністрації школи вжити заходів щодо покращення стану та якості прибирання приміщень школи.

Розпорядженням директора Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 27.11.2015 року зобов'язано прибиральниць службових приміщень працювати в режимі нормованого робочого дня за графіком, встановлено чергування, визначено обідню перерву, встановлено щоденне вологе прибирання під час третього уроку в коридорах, щоденне двохразове прибирання туалетів, щоденне загальне прибирання школи.

Оспорюваним в даній справі є наказ Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 07.12.2015 року №75 про застосування до позивача ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани (а.с.27).

Зі змісту наказу від 07.12.2015 року №75 встановлено, що позивачеві було оголошено догану за систематичне невиконання посадових обов'язків, порушення розпорядження директора Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 27.11.2015 року.

З цим наказом позивача ОСОБА_2 було ознайомлено під розписку, що підтверджується її підписом на наказі (а.с.27).

Наказ було видано на підставі акту комісії від 04.12.2015 року (а.с.25) у складі: директора школи - Фітковської К.В., відповідального за збереження життя і здоров'я учнів, ТБ під час навчально-виховного процесу - ОСОБА_8, членів профспілкового комітету ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і завгоспа ОСОБА_6, про те, що під час перевірки стану прибирання класних приміщень виявлено, що коридор біля їдальні неякісно прибраний, сходова клітка між першим поверхом і фізичним кабінетом, у фойє не виметено сміття з-під батарей, всі туалети не прибрані, у майстерні підвіконники і станки з шаром пилу і павутиння, також не прибраний зал їдальні, не помиті плафони. Коврики, які використовувались під час посвяти пам'ятної дошки були не прибрані та залишені біля входу. Комісією встановлено, що всі прибиральниці школи (ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15) неякісно прибирають відведені їм площі, що не відповідає вимогам санітарії.

Безпідставними є доводи позивача про те, що в акті від 04.12.2015 року не конкретизовано, яке порушення трудової дисципліни допустила позивач, оскільки у ньому чітко зазначено, що на момент перевірки всі туалети у школі не були прибрані, а відповідно до наказу №22 від 03.08.2015 року за позивачем було закріплено прибирання площі туалету для дівчат на другому поверсі.

Зі змістом акту від 04.12.2015 року позивача ОСОБА_2 теж було ознайомлено, що підтверджується її підписом на акті (а.с.25), однак, письмові пояснення позивач ОСОБА_2 давати відмовилась, що підтверджується актом від 04.12.2015 року (а.с.26), складеним комісією в складі: голови профспілкового комітету - ОСОБА_10, членів профспілкового комітету ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та завгоспа ОСОБА_6

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем було порушено вимоги частини першої статті 149 КЗпП України щодо відібрання у позивача пояснень перед застосуванням до неї дисциплінарного стягнення, оскільки вона відмовилась давати такі пояснення.

Враховуючи наведені вище норми закону та встановлені обставини справи, колегія суддів доходить висновку про безпідставність позовних вимог позивача, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами доведено факт неналежного виконання позивачем на займаній посаді своїх трудових обов'язків, відповідачем дотриманий порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення, встановлений статтею 149 КЗпП України, оскільки позивача було ознайомлено з актом перевірки комісією стану прибирання закріплених за прибиральницями школи приміщень, однак, позивач відмовилась давати пояснення по факту виявлених недоліків у своїй роботі, до позивача застосовано найменш суворий з передбачених статтею 147 цього Кодексу заходів дисциплінарного стягнення - догану, про що оголошено в наказі відповідача, який доведено до відома позивача під розписку.

Крім того, наказ Дмитрівського навчально-виховного комплексу №75 від 07.12.2015 року про оголошення позивачеві догани послугував підставою для подальшого звільнення позивача з роботи відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України згідно з наказом від 29.12.2015 року, яке позивач ОСОБА_2 оспорювала у справі №451/122/16-ц за її позовом про поновлення на роботі, за наслідками розгляду якої рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року, в задоволенні її позову було відмовлено (а.с.30-36, 67-70).

Суди апеляційної та касаційної інстанцій визнали звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України законним, проаналізувавши підстави для звільнення позивача з роботи, в тому числі, й щодо застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани наказом №75 від 07.12.2015 року, оскільки обов'язковою умовою для звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є попереднє застосування до нього заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 по суті є безпідставними, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 за безпідставністю з наведених вище мотивів, і, відповідно, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження в даній справі від 05.09.2017 року апелянту ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 704 грн., тому такий підлягає стягненню з неї у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704 гривні за такими реквізитами: отримувач коштів: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620; банк отримувача: ГУДКСУ у Львівській області; код банку отримувача (МФО): 825014; рахунок отримувача: 0006; код бюджетної класифікації: 22030001; призначення платежу: *;101; (код платника); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації апелянта), Апеляційний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 травня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.