пр. № 2/759/3285/18
20 квітня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - П'ятничук І.В.,
при секретарі - Медвідчук В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
про стягнення неустойки, -
У грудні 2017 р. позивач звернулвс до суду із зазначеним позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення по зобов'язанням за договором про надання юридичних послуг, посилаючись на ті обставини, що між сторонами 06.11.2014 року був укладений договір про надання юридичних послуг, позивачем були виконані всі умови договору, крім того, згідно п.5.1.3 договору відповідач на протязі 10 днів повинен був сплатити додатково позивачу 8000 грн. винагороди за вирішення справи на його (відповідача) користь а у разі несплати - сплачує пеню у розмірі 3% за кожний день прострочення від загальної суми боргу. Однак, відповідач обумовлену винагороду не сплатив, тому позивач був змушений звернутись до суду, рішенням суду від 23.02.2017 року з відповідача стягнуто вказану суму та судові витрати по справі. Станом на червень 2017 року сума неустойки складає 69 360,00 грн. На підставі ст.. 526, 624, 625 ЦК України просив позов задовольнити
Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказуючи суду на обставини викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, 06.11.2014 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.60). Згідно умов договору, позивач зобов'язався надати юридично-консультативні послуги щодо оскарження відмови Управління Песійного фонду України в Святошинському районі м.Києва ОСОБА_2 у призначенні пенсії, скласти відповідно скаргу до ГУПФУ в м.Києві, адміністративний позов та, в разі необхідності, апеляційної та касаційної скарги і представляти інтереси ОСОБА_2 в суді.
Як пояснила представник позивача, постановою Святошинського районного суду м.Києва від 25.01.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, зобов'язано управління ПФУ в Святошинському районі м.Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, постанова набрала законної сили 05.02.2016 року.
Згідно п.5.1.3 вищевказаного договору, відповідач ОСОБА_2 у випадку вирішення справи на його користь, він додатково сплачує на користь ОСОБА_1 винагороду в розмірі 8000 грн. не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, а у разі не сплати (несвоєчасної сплати) винагороди, відповідач на підставі п.9 вказаного договору зобов'язаний сплатити неустойку розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 умови договору не виконав, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і рішенням Святошинського райсуду м.Києва від 23.02.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто 8000 грн. по договору та 551,20 грн. судового збору. Рішення суду набрало сили 08.06.2017 року (а.с.5).
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідноч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 693 грн. 61 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 82, 526, 624, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 141, 209, 223, 280-282, ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя І.В.П'ятничук