Справа № 463/1710/13-ц
Провадження № 2/463/4/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участі секретаря с/з Козак О.В.

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третіх осіб: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, просила зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 (правонаступника первісного відповідача ОСОБА_8.), ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування, належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно здійсненої добудови та надбудови до літньої кухні.

Позов мотивує тим, що є власником будинком АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці розміром 1902,00 м.кв. по АДРЕСА_2. По сусідству із будинком №8а знаходиться самовільно збудована чоловіком первісного відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9, літня кухня. В 2011 році ОСОБА_8 разом із сім'єю, а саме внучкою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7, самовільно здійснили добудову та надбудову до літньої кухні, в результаті проведених дій було збільшено площу літньої кухні та її висоту, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Вважає, що проведену реконструкцію літньої кухні проведено з порушенням правил протипожежної безпеки, якими визначено протипожежні відстані між будівлями, правил інсоляції. Крім того, після проведених робіт стара літня кухня перетворилась на повноцінний будинок, з встановленням, непередбаченого раніше, санвузла. Вказані порушення, на думку позивача, перешкоджають їй у безперешкодному користуванні належним їй на праві власності будинком. А тому звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Крім того, пояснив, що у зв'язку з проведенням по справі двох судових будівельних-технічних експертиз, а відтак наявністю у справі двох кардинально протилежних висновків експертів, просив при прийнятті рішення судом врахувати положення висновку №2173 від 14.03.2014 року інженерно-технічної експертизи, проведеної експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, який є провідною та авторитетною експертною установою в Україні. Вважає, що висновок №18-15 від 06.05.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_10, не може бути взятий судом до уваги, оскільки виконаний поверхнево, без врахування всіх обставин справи та документів, що мають визначальне значення для справи. У зв'язку з проведеною надбудовою та добудовою літньої кухні її загальна площа збільшилась на 40,1 кв.м. за рахунок самовільного зайняття земельної ділянки, не відведеної для проведення вказаних робіт. Крім того, такі роботи було здійснено без наявності відповідного дозволу, що свідчить про самочинність таких робіт. Проведення самочинного будівництва у вигляді добудови та прибудови призвело до втрати статусу літньої кухні по АДРЕСА_1 та перехід у статус самочинного будівництва, розташованого на земельній ділянці комунальної власності площею 1902 кв.м. Тому покликання експерта ОСОБА_10 щодо ненормування мінімальних протипожежних розривів між будівлями, розміщеними на таких ділянках є безпідставним, оскільки здійснене будівництво, на їх думкою, не є літньою кухнею, а повноцінною будовою з санвузлом та опаленням.

Відповідач ОСОБА_3 (правонаступник первісного відповідача ОСОБА_8.) та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав його необґрунтованості та безпідставності. В обґрунтування підставності заперечень проти заявлених позовних вимог покликались на положення висновку №18-15 від 06.05.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_10

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позов та заяв про його справи у їх відсутність не подавали. Їхня неявка у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представники третіх осіб Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Їхня неявка у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що при проведенні експертизи і складенні за її результатами висновку керувався нормами примітки 7 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки в даній справі мова йде не про суміжні земельні ділянки, а про земельну ділянку, яка належить територіальній громаді площею 1902 м.кв.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 30.05.2013 року зупинено провадження по справі у зв'язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21.03.2014 року провадження по справі відновлено. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.07.2014 року зупинено провадження по справі у зв'язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14.07.2015 року провадження по справі відновлено. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.11.2015 року зупинено провадження по справі у зв'язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.05.2016 року провадження по справі відновлено. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 19.05.2017 року зупинено провадження по справі у зв'язку із смертю відповідача ОСОБА_11. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 02.05.2018 року провадження по справі відновлено.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, а також матеріали інвентаризаційних справ по АДРЕСА_1, з'ясувавши усі обставини по справі, суд вважає за можливе постановити відповідно до ст.265 ЦПК України рішення, яким в позові відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.07.1965 року ОСОБА_12 подарувала, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13, прийняли у дар по 1/3 та 2/3 відповідно частини з відповідною частиною господарських будівель та споруд житловий будинок по АДРЕСА_1 у м.Львові, загальною площею 65,1 кв.м. (а.с.7).

Вказане вище житло належало ОСОБА_12 на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів №1391 від 13.12.1963 року. За даним будинковолодінням земельна ділянка не закріплювалась, а лише є у фактичному користуванні в розмірі 1902 м.кв. (інвентаризаційна справа на будинок по АДРЕСА_1

В подальшому частині будинку, яка належала ОСОБА_13 і була останнім подарована дружині ОСОБА_14, було присвоєно окремий будинковий номер - АДРЕСА_3 на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №53 від 21.01.1999 року (інвентаризаційна справа на будинок по АДРЕСА_4 а.с.109).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2009 року (інвентаризаційна справа на будинок по АДРЕСА_4 а.с.134-135) ОСОБА_5, позивач у справі, успадкувала від своєї матері ОСОБА_14 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 у м.Львові, на яке зареєструвала право власності згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно №24206294 від 21.10.2009 року. Мова йде про будинок №8б.

З матеріалів інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Червоноармійської ради народних депутатів м.Львова №884 від 11.12.1990 року було вирішено узаконити і дозволити ОСОБА_13 експлуатацію та реєстрацію у Львівському МБТІ самовільно обладнаного будинку №8а (а.і.с.6). Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської ради народних депутатів м.Львова №687 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року затверджено акт від 01.10.1991 року про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, яке здійснено ОСОБА_13 по АДРЕСА_5, житловою площею 61,6 кв.м., загальною - 95,0 кв.м. (а.і.с.13).

На підставі договору дарування від 27.09.1998 року ОСОБА_13 подарував ОСОБА_5, позивачу по справі, жилий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.8).

З матеріалів інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 судом встановлено, що ОСОБА_15, маючи на праві власності 1/3 частину в будинковолодінні по АДРЕСА_1 самовільно побудував на присадибній ділянці, належній до цього будинковолодіння, літню кухню.

Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів №223 від 12.04.1988 року було узаконено та надано ОСОБА_9 дозвіл на експлуатацію і реєстрацію у Львівському МБТІ самовільно побудованої літньої кухні в будинку АДРЕСА_1

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.07.2014 року у справі №2/463/1601/14 вирішено визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 29,1 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати площею 17,2 кв.м. та кухні площею 11,9 кв.м., а також на літню кухню, загальною площею 42,6 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 9 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м., комори площею 3,8 кв.м.

В подальшому вказане вище нерухоме майно було успадковане донькою ОСОБА_8 - ОСОБА_3, відповідачем по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2017 року (а.с.53).

Позивач ОСОБА_5 звернувшись до суду з вказаним позовом, обґрунтовує мотивованість та підставність подачі такого тим, що відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, самовільно здійснивши в 2011 році добудову та надбудову до літньої кухні на АДРЕСА_6 створили їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_7, оскільки при реконструкції літньої кухні було порушено правила інсоляції, протипожежної безпеки, самовільно зайнято земельну ділянку не відведену для цієї мети, а також в результаті проведеної реконструкції статус літньої кухні було змінено на повноцінний будинок.

З метою з'ясування обставин по справі, які вимагають спеціальних експертних знань в галузі будівництва - визначення відповідності державно-будівельним та санітарним нормам самовільного збудованого об'єкту судом по справі двічі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. У зв'язку з чим в справі наявні два кардинально протилежні висновки експертів.

Відповідно до висновку №2173 судової інженерно-технічної експертизи, проведеної 14.03.2014 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.57-58), встановлено, що добудова та надбудова до літньої кухні - будинку Б-1 по АДРЕСА_1 в м.Львові не відповідає діючим державним будівельним нормам, а саме ДБН 360-92 п.3.25 додатку 3.1 таблиці 3.1 щодо пожежного розриву між сусідніми будинками, який фактично становить 4,5 м, а повинен бути рівним не менше 6,4 м в даному випадку. Щодо відповідності будівлі діючим ДБН А.2.2-2004 та ДБН В2.2-15-2005 не встановлено з причин недопущення експерта для огляду досліджуваної будівлі. Як вбачається зі змісту висновку при проведенні експертизи за основу було враховано ДБН 360-92 п.3.25 додатку 3.1 таблиці 3.1 щодо суміжних земельних ділянок, а відтак суміжних будинковолодінь, що знаходяться на різних земельних ділянках.

Згідно висновку №18-15 від 06.05.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_10 (а.с.210-216), встановлено, що прибудова та збільшення висоти горищного поверху літньої кухні Б-1, яка є в користуванні відповідачів ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, не погіршило протипожежний стан між будинком АДРЕСА_8 та літньою кухнею (Б-1), так як вказані будівлі розташовані в межах виділеної в користування земельної ділянки, такі ділянки не є сусідніми, тому мінімальні протипожежні розриви між ними, згідно примітки 7 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», не нормуються. Власником ОСОБА_8 проведено реконструкцію будівлі літньої кухні Б-1 шляхом влаштування надбудови горища з прибудовою. В результаті влаштування надбудови горища з прибудовою збільшилась площа забудови літньої кухні на 40,1 кв.м. (додатково зайнято 40,1 кв.м. земельної ділянки), збільшилась висота будівлі літньої кухні від планувальної відмітки землі до верху карнизу на 0,39 м., від відмітки підлоги 0,00 до відмітки гребеня даху на 0,15 м. Влаштовані до літньої кухні Б-1 прибудови розташовані з протилежної сторони будинку №8а (власник ОСОБА_5.), тому не могли погіршити умови користування будинковолодінням АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи висновки експертів на предмет належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв'язку з іншими доказами по справі, суд, керуючись принципом, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, з урахуванням пояснень експерта ОСОБА_10, даних в судовому засіданні, оскільки такі відповідають матеріалам справи та наявним в ній письмовим документам, вважає, що при прийнятті рішення підлягає до врахування висновок №18-15 від 06.05.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_10, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що будинок позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_1 та спірна літня кухня по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, що належить територіальній громаді, в розмірі 1902 м.кв., яка знаходилась у фактичному користуванні будинковолодіння по АДРЕСА_4, належного ОСОБА_12 на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів №1391 від 13.12.1963 року (інвентаризаційна справа на будинок по АДРЕСА_1

З матеріалів справи та інвентаризаційних справ встановлено, що ні за будинковолодінням №8а, ні №8 не закріплено ні на праві власності, ні на праві користування земельні ділянка (-ки). Вказане стверджується і рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 06.12.2012 року, яким відмовлено у встановленні порядку користування земельною ділянкою площею 0,1216 га між співвласниками будинку на АДРЕСА_1. А також рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 26.06.1997 року (інвентаризаційна справа на будинок по АДРЕСА_1 а.с.24), яким визнано незаконним розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради народних депутатів №1534 від 23.12.1993 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 для обслуговування будинку АДРЕСА_1». Визнано недійсним свідоцтво про прав власності на 176 м.кв. земельної ділянки по АДРЕСА_5 в м.Львові, видане ОСОБА_5. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_9 в користуванні цією частиною земельної ділянки.

Вказане не заперечили й учасники справи, зазначивши про це в своїх поясненнях.

А тому так як вказані будівлі розташовані в межах ділянки площею 1902 м.кв., то мінімальні протипожежні розриви між ними, згідно примітки 7 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», не нормуються.

Згідно п.п10.30 п.10 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» розміщення та орієнтація житлових і громадських будинків (за винятком дитячих дошкільних установ, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів) повинні забезпечувати тривалість інсоляції житлових приміщень, визначених нормами, і територій не менше 2,5 год. за день на період з 22 березня по 22 вересня.

Стороною позивача не доведено факту порушення здійсненою добудовою та надбудовою правил інсоляції в будинку №8а. Не встановлено таких порушень і висновком експерта №18-15 від 06.05.2016 року.

З матеріалів справи, а також представлених суду фотографій (а.с.218-219) встановлено, що реконструкція літньої кухні Б-1 по АДРЕСА_9 проведено шляхом влаштування надбудови горища з прибудовою. Частина надбудови горища здійснена над існуючими приміщеннями першого поверху, а частина надбудови знаходиться на чотирьох колонах відділених з західної сторони будівлями літньої кухні, за межами приміщень першого поверху. Прибудова влаштована з південної сторони літньої кухні Б-1, протилежної до будинку №8а, у вигляді половини веранди з дерев'яними шатровим дахом покритим металочерепицею. Над всією будовою споруджено дерев'яний двохсхиловий дах, покритий металочерепицею. Крім того, добудову літньої кухні проведено з протилежної сторони літньої кухні, яка не межує з будинком позивачів.

Згідно кадастрового плану від 15.12.1999 року Львівського ОДК БТІ та ЕО площа забудови літньої кухні Б-1 становила 56,2 кв.м., висота від планувальної відмітки землі до верху карнизу становила 4,05 м (а.і.с. на будинок №8 / 84,86). Згідно наявних обмірних креслень літньої кухні Б-1, здійснених ТзОВ «Фазис» у 1997 році (а.с.161), вказано, що висота будівлі літньої кухні від відмітки підлоги 0,00 до відмітки гребеня даху становить +7,20м.

Внаслідок проведеної реконструкції загальна площа забудови збільшилась до 96,3 кв.м (на 40,1 кв.м. більше), висота від планувальної відмітки землі до верху карнизу становить 4,44м. (на 0,39 м. біьше), а висота будівлі літньої кухні від відмітки підлоги 0,00 до відмітки гребеня даху збільшилась до +7,35м (на 0,15м більше). З наданих для огляду та долучених до матеріалів справи фотографій видно, що літня кухня відповідно по рельєфу знаходиться нижче, ніж будинок позивачів, і її гребінь з урахуванням збільшення висоти на 0,15 м. є значно нижчим від гребня будинку позивачів.

Оскільки літня кухня Б-1 знаходиться по рельєфу нижче будинку №8а, про що зазначено у висновку експерта №18-15 від 06.05.2016 року, а влаштовані до літньої кухні прибудови розташовані з протилежної до будинку №8а сторони, то така не створює перешкод власнику ОСОБА_5 у користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1

Оцінюючи покликання представника позивача про те, що в ході проведеної реконструкції літньої кухні було споруджено санвузом, якого до реконструкції не було, суд вважає такі хибними, оскільки згідно наявного поверхового плану від 15.12.1999 року Львівського ОДК БТІ та ЕО вбачається, що санвузол був до реконструкції. Крім того, згідно експертного висновку, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_4 (а.і.с.84,90-91), який стосувався можливості використання під житло нереконструйованої літньої кухні, зазначено про наявність санітарного вузла площею 3,63 м.кв.

Враховуючи те, що первісно самовільно збудована літня кухня по АДРЕСА_1 у м.Львові була введена в експлуатацію 12.04.1988 року, тобто ще задовго до того, як було введено в експлуатацію будинок №8а позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що не заперечив і представник позивача, власне як літня кухня, а тому відсутні підстави вважати таку будинком.

Щодо покликань про самовільно сайняту земельну ділянку в розмірі 40 м.кв., то таке питання власником земельної ділянки перед судом не порушувалось.

Одним із законодавчо передбачених способів захисту права власності є відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналізуючи вказане положення законодавства на предмет обґрунтованості заявленого позову, суд виходить з того, що позивачем не доведено факту чинення відповідачами їй перешкод у користуванні належним їй на праві власності майном, а тому вважає заявлений позов необґрунтованим та безпідставним, і відтак в його задоволенні відмовляє.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.15,16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_5 - АДРЕСА_10

Відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - АДРЕСА_11

Третя особа Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради - м.Львів, вул.К.Левицького, 68

Третя особа ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" - м.Львів, вул.Липинського, 54

Третя особа Львівська міська рада - м.Львів, пл.Ринок, 1

Повний текст судового рішення складено та підписано 14 листопада 2018 року.

Суддя: Шеремета Г. І.