01.06.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №533/1340/17 провадження №2/533/32/18
Рішення

Іменем України

21 травня 2018 року селище Козельщина Полтавської області

Козельщинський районний суд Полтавської області

головуючого - судді Науменко Н.Д.,

за участі секретарі судового засідання Кумаки А.ІВ.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ФГ «Сокура-С» ОСОБА_2, ОСОБА_3Є,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Громада», яке знаходиться за адресою село Жуки, вулиця Колгоспна, 26, Кобеляцького району Полтавської області до ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Фермерського господарства «САКУРА-С», яке знаходиться за адресою: село Бреусівка вулиця О.Гончара, 54, Козельщинського району Полтавської області, треті особи Комунальне підприємство «Кобеляцьке бюро технічної інвентарізації», яке знаходиться за адресою: місто Кобеляки вулиця Касьяна, 29/15 Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке знаходиться за адресою: місто Полтава, вулиця Уютна, 23, про визнання недісним договору оренди землі,-

установив:

11.12.2017 року Фермерське господарство «Громада» звернулось до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 10.03.2017 року між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Сакура-С» щодо земельної ділянки площею 3,7299 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:1008, право оренди по якому пройшло державну реєстрацію 17.03.2017 року о 10:07:42 в державного реєстратора Комунального підприємства «Кобеляцьке бюро технічної інвентаризації» під номером запису про інше речове право: 19591755. При цьому посилалось на те, що укладанням даного договору порушено право позивача на самостійно господарювати на вищевказаній землі, підтверджене укладеним з ОСОБА_4 04.04.2009 року ОСОБА_4 договором оренди вищевказаної землі №3Б.

В судовому засіданні представник Фермерського господарства «Громада» ОСОБА_1 позов підтримував та наполягав на визнання недійсним договору від 10.03.2017 року, укладеного між відповідачами у період дії первинного договору між ФК "Громада" і ОСОБА_4 Посилаючись на п. в ч.3 ст.152 ЗК України вважав, що захист права оренди ФГ «Громада» на вказану земельну ділянку може бути проведено шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 10.03.2017 року.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та показав, що переуклав договір оренди землі з другим оренрарем ФГ "Сокура- С", так як позивач сплачував невелику орендну плату і він звертався до суду з позовом про розірвання первинного договору. Стверджував, що на даний час договір з з ФГ "Сокура-С" розірваний і перепон для користування землею у позивача немає.

Представник ФГ "Сокура-С" ОСОБА_2 позов не визнав та прохав відмовити у його задоволенні, посилаючись на розірвання оспорюваного позивачем договору оренди спірної земельної ділянки та проведення реєстрації розірвання, що свідчить про відсутність перепон у позивача для користування земельною ділянкою та її повернення.

Представник ФГ "Сокура-С" ОСОБА_5 прохав відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права та неможливість проведення двохстороньої реституції для усунення порушення, яке перестало існувати.

Вислухавши сторони, вивчивши надані ними докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 10.04.2001 року є власником земельної ділянки площею 3,7299 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:1008, що підтверджується інформацією з ДРРП.

ФГ «Громада» займається товарним сільськогосподарським виробництвом, що підтверджується Витягом з ЄДР юридичних осіб, керівником, і рівно представником ФГ «Громада», є голова господарства ОСОБА_6, що підтверджено витягом з ЄДР юридичних осіб та витягом з статуту ФГ «Громада».

04.04.2009 року ОСОБА_4 уклав із ФГ «Громада» строком на 10 років договір оренди вищевказаної землі №3Б, що підтверджується договором.

Договір оренди землі №3Б від 04.04.2009 року був зареєстрований у відділі Деркомзему у Козельщинському районі Полтавської області від 15.06.2012 року №00930, що підтверджується договором та довідкою відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Згідно п.30 договору оренди землі №3Б від 04.04.2009 року ФГ «Громада» має право самостійно господарювати на вищевказаній землі.

10.03.2017 року під час дії договору оренди землі «3Б від 04.04.2009 року ОСОБА_4 уклав строком на 7 років інший договір оренди землі з ФГ «Сакура-С», що підтверджується Інформацією з ДРРП.

17.03.2017 року право оренди ФГ «Сакура-С» за договором оренди землі від 10.03.2017 року пройшло державну реєстрацію у державного реєстратора КП «Кобеляцьке БТІ» під номером запису про інше речове право: 19591755, що підтверджено Інформацією з ДРРП.

01.09.2017 року відповідачами було розірівано договір оренди від 10.03.2017 року та 18.01.2018 року проведено державну реєстрацію розірвання договору, який є предметом позову.

За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Способами захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано ( частина 1 ст. 216 ЦК україни), відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди ( частина 2ст. 216 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Якщо ж за змістом зобов»язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов»язання визнається недісним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладання.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недісним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладання.

Враховуючи те, що оспорюваний договір на теперішній час розірвано, суд не може визнати його недісним на майбутнє.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року по справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 18 лютого 2015 року у справі №910/24029/13 за позовом державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» про стягнення суми; за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про тлумачення умов договору.

Судом встановлений факт розірвання договору оренди від 10.03.2017 року, а тому на час розгляду спору порушення права позивача на користування земельною ділянкою усунуте, а тому спричинені порушенням прав позивача наслідки можуть бути відновлені іншими способами захисту. За зазначених підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 203, 207, 236 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 258-259, 263-268, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні позову Фермерського господарства «Громада» до ОСОБА_4, Фермерського господарства «САКУРА-С», треті особи Комунальне підприємство «Кобеляцьке бюро технічної інвентарізації», Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання недісним договору оренди землі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено через Козельщинський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 31.05.2018 року.

Суддя: