Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 318/140/15-ц

провадження № 61-14801св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

заінтересовані особи: ОСОБА_6, відділ Державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2017 року у складі судді Васильченка В. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року у складі колегії судів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Дзярука М. П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення та виселення.

Заява мотивована тим, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 13 травня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення та виселення задоволено, виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_10 до вказаного житлового будинку.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

19 листопада 2015 року було відстрочено виконання рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2015 року в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з вказаного житлового будинку строком на 3 роки до 19 листопада 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

19 листопада 2015 року у цій же справі було змінено, а саме: відстрочено виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 строком на 1 рік до 19 листопада 2016 року. В іншій частині ухвала суду залишена без змін.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

08 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року, заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочення виконання вище вказаного судового рішення залишено без задоволення.

Заявники вказують, що вони зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 та проживають в ньому, іншого житла не мають. На даний час вони перебувають у скрутному матеріальному становищі через хворобу сина - ОСОБА_11 На їх думку, хвороба сина є винятковою обставиною, оскільки він проживає разом з ними, але знаходиться на стаціонарному лікуванні у комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» з діагнозом: хронічна хвороба нирок

5 ступеня: гломерулонефрит, артеріальна гіпертензія, анемія» та йому необхідна трансплантація нирок. Також зазначали, щовони проживають у м. Кам'янка-Дніпровська, а лікарня сина знаходиться у м. Запоріжжя, що, в свою чергу, потребує матеріальних витрат на поїздки до нього. Також вказали, що лікування сина тягне великих матеріальних витрат на медикаменти та на операцію з трансплантації нирки, оскільки операція є платною. Після вказаної операції син стане інвалідом 1 групи, а реабілітація досить складна та дорога, тому виконання рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2015 року щодо вселення ОСОБА_10 та їх виселення призведе до порушення їхніх прав, так як їм фактично нікуди переселитися, і відповідно, відсутні грошові кошти на придбання нового житла, оскільки всі кошти йдуть на лікування сина.

У зв?язку з викладеним просили суд відстрочити виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення ОСОБА_6, виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 строком на 3 роки з дня постановлення ухвали.

Ухвалою Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

28 лютого 2017 року заяву задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року у справі № 318/140/15-ц в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з житлового будинку № 84 на

вул. 50 років Жовтня в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області строком на 1 рік, тобто до 28 лютого 2018 року.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що хвороба сина заявників - ОСОБА_11 є виключною обставиною, яка дає право на відстрочку виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

17 лютого 2015 року щодо виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5

Вимоги заяви про відстрочку виконання цього ж рішення від 17 лютого

2015 року в частині вселення ОСОБА_10 у спірний житловий будинок не підлягають задоволенню, оскільки заявниками не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність виняткових обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду в цій частині.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що хвороба повнолітнього сина заявників - ОСОБА_11 не є тими винятковими обставинами, які б в силу вимог статті 373 ЦПК України 2004 року, утруднювали виконання рішення суду та давали б підстави для відстрочки його виконання в частині виселення заявників. Даних про те, що повнолітній ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у спірному житловому будинку та має право на користування ним, суду надано не було. Також заявниками не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що вони та їх повнолітній син не мають іншого житла, як не надано й доказів стосовно того, що трансплантація нирки призначена і оперативне втручання відбудеться у певний визначений лікарями час, оскільки саме від дати призначеної операції можливо було б орієнтуватися та, за умови задоволення заяви, визначати строк відстрочення виконання рішення суду.Також вказано, що заявники посилалися на відсутність коштів для придбання житла у зв'язку зі здійсненням витрат на лікування сина, проте, не надали до суду доказів на підтвердження факту здійснення ними цих витрат.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти їх вимог та повністю ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення їх заяви в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що наведений у статті 373 ЦПК України 2004 року перелік найбільш характерних виняткових обставин не є вичерпним, тому вказані обставини є оціночним поняттям. Зазначають, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що хвороба їх сина не є тією винятковою обставиною, згідно якої суд мав би можливість відстрочити виконання рішення суду. Висновки суду, що заявниками не надано доказів проведення операції з трансплантації нирок, вартості витрат на лікування та відсутності іншого житла для проживання, є упередженими та необґрунтованими. Зазначають, що ОСОБА_5 виступає донором для сина, тому у їх сім?ї залишиться тільки один член сім?ї, який буде працювати та заробляти гроші - ОСОБА_4 Стосовно того, що заявники не надали довідки про дату проведення операції щодо трансплантації нирки, зазначають, що жоден лікар не міг сказати точної дати, оскільки тривало медичне обстеження. Однак 25 квітня 2017 року їх синові провели операцію з трансплантації нирок. Також додають, що ОСОБА_6 не виконує рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від

04 жовтня 2002 року щодо повернення їм незаконно отриманих коштів за спірний будинок, за які вони б змогли принаймні знімати інше житло, та саме незаконні дії ОСОБА_6 призвели до такої ситуації.

10 серпня 2017 року доВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_6 на касаційну скаргу та 15 серпня 2017 року надійшли доповнення до заперечення ОСОБА_6 на касаційну скаргу, у яких зазначено, що постановлена судом апеляційної інстанції ухвала є обґрунтованою і законною. Неприязні відносини між сторонами у справі тривають протягом 25 років, з 1999 року подружжя ОСОБА_4 знають, що їм потрібно звільнити спірне приміщення, однак до цього часу вони не здійснили жодної спроби це робити. Також вказує про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на хворобу свого сина, намагаються таким чином маніпулювати судами, оскільки це вже втретє вони звертаються до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди встановили, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року задоволено позов

ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення та виселення.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_10 до житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 13-15).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 16-19).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5-7, 9-11).

13 січня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 84).

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 (а. с. 44).

З виписки медичної картки стаціонарного хворого № 20842, нефрологічне відділення, комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня», ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, лікар - стоматолог ЧП «Дента Апекс», у період з 25 листопада 2016 року до 18 грудня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: хронічна хвороба нирок 5 ступеня: гломерулонефрит, артеріальна гіпертензія, анемія (а. с. 22-23).

Згідно витягу з протоколу засідання відбіркової комісії УОЗ обласної державної адміністрації з призначення гемодіалізу № 1075 від 13 грудня

2016 року ОСОБА_11 необхідна трансплантація нирки (а. с. 24).

Відповідно до довідки № 407 від 20 січня 2017 року комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходиться на стаціонарному лікуванні у нефрологічному відділенні з

19 січня 2017 року по теперішній час з діагнозом: хронічна хвороба нирок

5 ступеня: гломерулонефрит, артеріальна гіпертензія, анемія. Хронічний гемодіаліз 8 годин на тиждень (а. с. 25).

З виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 2130 відділення трансплантації та хронічного гемодіалізу з ліжками ендокринної хірургії комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_2, лікар - стоматолог ЧП «Дента Апекс», у період з 03 лютого 2017 року до 24 лютого 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: хронічна хвороба нирок 5 ступеня: гломерулонефрит, артеріальна гіпертензія, вторинна анемія (а. с. 38).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 (інвалід з дитинства) 27 лютого 2017 року встановлена перша «Б» група інвалідності безстроково та він потребує часткового постійного стороннього догляду (а. с. 39).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є інвалідом 2 групи безстроково, отримує пенсію по інвалідності 2 групи, за загальним захворюванням (а. с. 72, 73).

Згідно із статтею 124 Конституції України в редакції чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій та статтею 14 ЦПК України2004 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 373 ЦПК України 2004 року за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Аналогічне положення міститься також у частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою, відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Отже, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 ЦПК України 2004 року їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною першою статті 3 КонституціїУкраїни людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Конституція України гарантує кожному громадянину право на охорону здоров?я (стаття 49).

Здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад.

Судами було встановлено та вбачається з матеріалів справи, що син заявників тривалий час хворіє, має першу группу інвалідності та йому необхідно провести хірургічне втручання щодо трансплантації нирки.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказували, що лікування сина та подальша трансплантація нирки потребує великих матеріальних затрат, а іншого житла вони не мають, тому їм фактично нікуди переселитися, і відсутні кошти на придбання нового житла, оскільки всі гроші йдуть на лікування сина.

Крім того, судами було встановлено, що з листопада 2016 року у сина заявників ОСОБА_11 почалось погіршення стану здоров'я та він до постановлення судового рішення у справі перебуває на лікуванні у комунальному закладі «Запорізька обласна клінічна лікарня», з діагнозом хронічна хвороба нирок 5 ступеня, та знаходиться на прийомі гемодіалізу.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно відстрочення виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, а суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, на вказані обставини справи та вимоги законодавства уваги не звернув та дійшов неправильного висновку, що хвороба члена сім?ї заявників не є тією обставиною, що ускладнює виконання рішення суду в частині їх виселення.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог заявників про відстрочку виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року в частині вселення

ОСОБА_10 у спірний житловий будинок, є правильним та обгрунтованим, оскільки вони не надали належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність виняткових обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду в цій частині.

Отже наявним у справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, з урахуванням усіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо відстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню,

а ухвала суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року скасувати та залишити в силі ухвалу Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик