АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 641/7049/17

Провадження № 22-ц/790/2971/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарях Чабан А.В., Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3 міська рада

третя особа дільниця № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс»

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа - дільниця № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання наймачем за договором найму житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, третя особа - дільниця № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визнання наймачем за договором найму житлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначає, що її чоловікові ОСОБА_4 на підставі службового ордеру №267 від 04 квітня 1991 року надана квартира АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 районної ради в місті Харкові від 19 грудня 2006 року №342-30 квартиру виключено із числа службових житлових приміщень. З 2000 року вона постійно проживала однією сімєю із ОСОБА_4 та користувалася даною квартирою. Згодом, в лютому 2008 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4, спільних дітей від шлюбу вони не мали. На даний час будинок знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» дільниця № 25. Наймачем спірної квартири був її чоловік, вона не була зареєстрована в квартирі, однак постійно там проживала та користувалася нею. Її чоловік помер 28 лютого 2017 року. Вона займалась його похованням, після смерті чоловіка вона продовжила проживати у спірній квартирі та по сьогоднішній день вчасно сплачує комунальні послуги. Зазначена квартира є її постійним місцем проживання, вона має намір її приватизувати. Однак, на її звернення щодо визнання її наймачем житлового приміщення та взяття на облік для поліпшення житлових умов їй відмовлено.

Просить зобовязати ОСОБА_3 міську раду укласти договір найму житлового приміщення та визнати її наймачем спірної квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, надав свої заперечення по суті заявлених позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наявності підстав для визнання її наймачем спірного приміщення.

Представник третьої особи дільниці № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» у судове засідання не зявився.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що заявлені вимоги позивачем не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження постійного місця проживання нею було заявлене клопотання про виклик та допит свідків, яке судом не було задоволено. До позовної заяви наданій документи на підтвердження позовних вимог, але суд не надав цим доказам належної оцінки. Факт спільного проживання підтверджується також рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2017 року у справі №641/2597/17.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому ОСОБА_5 депутатів трудящих м. Харкова від 02 квітня 1991 року за № 118-22 видано службовий ордер № 267 на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Виконкому ОСОБА_5 районної в м. Харкові ради від 19 грудня 2006 року за № 342-30 квартиру виключено із числа службових житлових приміщень ДП «Завод ім. В.О. Малишева».

09 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб.

Згідно довідки дільниці № 25 КП «Жилкомсервіс» в квартирі АДРЕСА_2 з 01 жовтня 1991 року зареєстрований один ОСОБА_4, який знятий з реєстраційного обліку у звязку зі смертю.

28 лютого 2017 року ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_6 житлового господарства виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 05 квітня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено, що для визнання громадян наймачем займаної житлової площі необхідно через Центр надання адміністративних послуг подати заяву встановленого зразка та відповідні документи.

Згідно відповіді ОСОБА_6 житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі від 26 вересня 2017 року питання щодо визнання ОСОБА_1 наймачем квартири знято з розгляду, оскільки згідно документів вона з ОСОБА_4 сумісно не проживала у спірній квартирі.

Статтею 6, 61 64, 65, 106 Житлового кодексу УРСР встановлено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членом сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом із ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

За ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачка зареєстрована за іншої адресою в м. Люботин ОСОБА_3 області- в будинку своєї матері.

Питання про визнання особи наймачем житла передбачає наявність у цієї особи, у даному випадку це позивачка, права користування цією квартирою.

Між тим, такі вимоги ОСОБА_1 не заявлялися; право користування цією квартирою за нею не визнавалося.

За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_7