Справа № 419/1851/18
Провадження № 2-о/419/258/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю: секретаря - Московченко О. В.,

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Новоайдарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Новоайдарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_4 є її онуком, який з 2012 р. зареєстрований в її будинку, розташованому за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Абрикосова, буд. 11, проте з моменту реєстрації ОСОБА_4 жодного дня за вказаною адресою не проживав та виїхав у невідомому напрямку, зв'язки між ними втрачені. При зверненні до Новоайдарського відділу поліції була отримана відповідь, що розшуковими заходами місце знаходження та проживання ОСОБА_4 встановити не виявилося можливим.

Встановлення факту безвісної відсутності ОСОБА_4 заявнику необхідно для того, щоб мати можливість зняти його з реєстрації за адресою: Луганська обл., Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Абрикосова, буд. 11, з метою отримання субсидії.

На підставі вищенаведеного, заявник просить суд визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що її онук ОСОБА_4 був зареєстрований у її будинку, з метою подальшого переоформлення будинку на нього, проте постійно мешкав з іншими дідусем та бабусею, дуже рідко приходив до неї, від його друзів їй стало відомо, що ОСОБА_4 одружився та поїхав до м. Анапа, де і мешкає, визнання ОСОБА_4 бесвісно відсутнім необхідно їй для зняття ОСОБА_4 з реєстрації з метою отримання субсидії.

Представник заінтересованої особи Новоайдарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні питання покладалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не обгрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 246 ЦК України виникнення справ про визнання громадян безвісті відсутніми або оголошення їх померлими зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядаються судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно із ст. ст. 305, 306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропалабезвісти.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 є онуком заявника, який з 2012 р. зареєстрований в її будинку, розташованому за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Абрикосова, буд. 11, що підтверджується копією домової книги (а.с.9) та довідкою про склад сім`ї (а.с.5), проте з моменту реєстрації ОСОБА_4 жодного дня за вказаною адресою не проживав, що підтверджується копією акту депутата Щастинської міської ради від 04.11.2015 р. (а.с.11). При зверненні до Новоайдарського відділу поліції була отримана відповідь, що розшуковими заходами місце знаходження та проживання ОСОБА_4 встановити не виявилося можливим (а.с.6).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, засвідчила суду, що вона є знайомою ОСОБА_3 та пояснила, що онук заявника ОСОБА_4 дуже рідко приходив за місцем його реєстрації, вона його взагалі жодного разу не бачила, зі слів заявника вони бачили його останній раз в 2014 р.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вона не обґрунтована належними та допустимими доказами, оскільки заявником не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, оскільки особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування.

З'ясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім, адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом.

Окрім того, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації, тобто вимоги стосовно зняття особи з реєстрації місця проживання повинні розглядатися в позовному проваджені, у встановленому законодавством України порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Новоайдарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Лугансаькій області відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст рішення складено 21 серпня 2018 року.