Справа № 350/2131/18
Номер провадження 2/350/861/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Стадник О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Директор товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Є ГРОШІ" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором в сумі 10 625 гривень 55 копійок, а також судові витрати у виді судового збору та витрат за юридичні послуги. Просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує.
Ухвалою судді від 07 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз'яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.
27 листопада 2018 року відповідачка надала відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала частково. Просить суд, з врахуванням її майнового становища зменшити розмір пені, відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення на його користь витрат на юридичні послуги, а судовий збір стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Копія відзиву надіслана позивачу.
Відповідачка мотивує заперечення проти позову в частині стягнення пені в розмірі 5490 гривень тим, що кошти їй були необхідні й витрачені на утримання дитини. ЇЇ чоловік не допомагає утримуваи дитину, тому вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення з останнього аліментів. Допомоги при народжені дитини, яку їй виплачує держава у розмірі 860 грн. на місяць не вистачає для погашення заборгованості. Вона вважала, що її чоловік віддав позику. Отримавши лист від суду, вона дізналася, що чоловік позику не повернув крім того, потрібно сплатити ще й відсотки та пеню.
Враховуючи ситуацію, в якій вона опинилася, визнає вимоги позивача про повернення позики у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом - 3635,55 грн. (три тисячі шістсот тридцять пять гривень 55 копійок).
Що ж стосується розміру пені - 5490,00 (пять тисяч чотириста девяносто) грн., яка в три рази перевищує суму позики - 1500 грн., то дана сума пені для неї є надто велика та непомірна на даний час. Просить суд, врахувати її теперішній майновий стан, а також інтерес її малолітньої дитини та зменшити неустойку з 5490,00 (пять тисяч чотириста девяносто) грн. до 490 (чотириста девяносто) грн.
Крім того, частково заперечує проти вимоги позивача про стягнення судових витрат. Так, просить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а в задоволенні вимог про стягнення витрат за юридичні послуги відмовити повністю.
Згідно копії платіжного доручення (а.с.31) відповідачці було нараховано кошти відповідно до умов договору.
З копії договору про надання юридичних послуг від 01.08.2018 року вбачається, що його укладено між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, яка зобовязується надати позивачу юридичні послуги зі сплатою відповідної винагороди (а.с.43). Згідно копій акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.44) та копії платіжного доручення (а.с.45) позивач оплатив за надані юридичні послуги згідно вказаного договору-1500 гривень (а.с.45)
Згідно довідки №185 від 23 листопада 2018 року відповідачка отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень.
Копією позовної заяви від 27 листопада 2018 року підтверджено, що ОСОБА_1 через поганий матеріальний стан звернулася до Рожнятівського районного суду з позовом про стягнення аліментів з батька її малолітнього сина.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання.
У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Заборгованість з позики у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 3635,55 грн. (три тисячі шістсот тридцять пять гривень 55 копійок), що визнана відповідачкою підлягає до стягнення з неї судовим рішенням.
Відповідачка заперечує проти стягнення з неї пені у визначено позивачем розмірі.
Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем на підставі умов кредитного договору пені- 5490 грн. є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом та процентами за його користування, враховуючи положення ст.551 ч.3 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими суд вважаєтяжке матеріальне становище відповідачки, з огляду на те, що вона має малолітню дитину, на утримання якої чоловік коштів не надає, що підтверджується копією зареєстрованої позовної заяви про стягнення аліментів, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 490 гривень. Саме такий її розмір відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, що визначені ст.3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.
Крім того, у справі відсутні докази негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, позивач не вживав ніяких заходів щодо зменшення збитків протягом 5 місяців, що свідчить про те, що він своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, тому суд приходить до висновку про необхідність її зменшення до розміру, вказаного вище.
Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала законних вимог щодо своєчасного повернення заборгованості за договором позики.
Що стосується розподілу між сторонами судових витрат, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Долучена до позовної заяви копія договору про надання юридичних послуг від 01.08.2018 року вбачається, що його укладено між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, яка зобовязується надати позивачу юридичні послуги зі сплатою відповідної винагороди, свідчать про надання позивачу правничої допомоги, містять визначення вартості години часу, кількість годин роботи. Крім того, до матеріалів справи долучено документ на підтвердження проведення відповідної оплати за надані послуги з підготовки позовної заяви на суму 1500 гривень, тому такі витрати підлягають до стягнення з відповідачки.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 гривні.
На підставі викладеного, ст.ст. 525,526,527,530,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279, 284 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є ГРОШІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: