Постанова

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 338/790/16-ц

провадження № 61-33592св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

представник позивача - Витвицька Валерія Дмитрівна,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

третя особа - відділ державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року у складі судді Битківського Л. М. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Василишин Л. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, відділ державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції (далі - ВДВС Богородчанського РУЮ), вимоги якого уточнило під час розгляду справи та просило звільнити квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного на неї на підставі постанов відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції ВП №44766795, №44766190 та №44765991 від 03 жовтня 2014 року.

Позов мотивовано тим, що 15 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір на суму 14 000 доларів США, в забезпечення виконання зобов'язань за яким цього ж дня між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_8 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» на підставі договорів факторингу право вимоги за цими кредитним та іпотечним договорами.

30 червня 2016 року під час звернення до нотаріуса ТОВ «Кей-Колект» стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором, згідно постанови відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції ВП №44766795 від 03 жовтня 2014 року накладено арешт. Також на цю квартиру накладено арешт постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44766190 та №44765991 від 03 жовтня 2014 року.

Перебування вказаної квартири під арештом не дає позивачу можливості скористатись правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Рішенням Богородчанського районного суду від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року, у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що ТОВ «Кей Колект» не заявляло вимог щодо визнання за ним права власності на предмет іпотеки або задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Накладення державним виконавцем арешту на майно боржників в інтересах стягувача- іпотекодержателя не порушує пріоритетного права ТОВ «Кей-Колект» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалені ними рішення та задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі положень Закону України «Про іпотеку», позивач має намір скористатися правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, оскільки правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим, для реалізації даного права заважає арешт, який був накладений на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ВП № 44766795 від 03 жовтня 2014 року.

Накладений органом державної виконавчої служби арешт на квартиру позбавляє позивача, як кредитора на використання ним права, визначеного статтею 37 Закону України «Про іпотеку» і дані обставини не були враховані місцевим та апеляційним судами при ухваленні оспорюваних рішень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Кей-Колект». Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справу передано Верховному Суду.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач ОСОБА_5 не погодилась з доводами позивача та просила залишити рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Інші учасники справи не скористалися правом подання відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі договорів про відступлення права вимоги 13 лютого 2012 року, укладених з ПАТ «УкрСиббанк», позивач - ТОВ «Кей-Колект» набуло право вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором від 15 червня 2007 року та право вимоги за іпотечним договором до ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_8, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця ВДВС Богородчанського РУЮ від 19 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5833/10, виданого 01 жовтня 2012 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 103 279,52 грн заборгованості за договором кредиту від 25 червня 2007 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Богородчанського РУЮ від 03 жовтня 2014 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику - ОСОБА_8, та оголошено заборону на її відчуження.

Вказана постанова винесена на виконання заяви ТОВ «Кей-Колект» від 11 вересня 2014 року про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_8 в межах суми стягнення - 103 279,52 грн.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

З аналізу змісту статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши, що за вказаним виконавчим листом стягувач - ТОВ «Кей-Колект» є заставодержателем і саме за його заявою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-5833/2010 про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором у розмірі 103279,52 грн та накладено арешт на квартиру, яка є предметом іпотеки, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що накладення державним виконавцем арешту на вказане майно боржників в інтересах стягувача - іпотекодержателя не порушує пріоритетного права ТОВ «Кей-Колект» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна, у зв'язку із чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог останнього про звільнення цього майна з-під арешту.

Посилання позивача у касаційній скарзі на положення статті 37 Закону Україну «Про іпотеку», як на підставу задоволення вимог про звільнення майна з-під арешту, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки накладення державним виконавцем арешту на майно боржників не порушує пріоритетного права ТзОВ «Кей-Колект» на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна, в тому числі у спосіб, передбачений цією нормою, тобто в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі.

В силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не аналізує і не перевірки інші доводи, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська