Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника Управління виконавчої дирекції

Фонду соціального страхування України

у Запорізькій області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка Запорізької області цивільну справу за позовом :

ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, вул.Сєдова,12), ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження: 71674, Запорізька область, Василівський район, с.Мала Білозерка, 7 км Веселівського шосе), про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, в якій зазначає, що згідно наказу № 876 директора Запорізького залізорудного комбінату, він був прийнятий на роботу до підприємства підземним бурильником свердловин 4-го розряду.

Після неодноразових переведень та реорганізацією підприємства, 01.01.1997 року згідно наказу № 77 голови ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», він був прийнятий на роботу підземним слюсарем черговим з ремонту обладнання 4 розряду шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею.

В акті № 25 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 12.12.2005 року головою правління ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5, підтверджено, що з ним 07.12.2005 року стався нещасний випадок на виробництві.

Згідно вказаного акту, він на момент нещасного випадку мав 31 рік 4 місяців загального стажу, з яких 22 роки стажу трудової діяльності за професією, під час виконання якої стався нещасний випадок.

Причинами нещасного випадку став незадовільний технічний стан вентиляційної перемички, невиконання вимог Інструкції по охороні праці сторонніми особами та невиконання ними посадових обов'язків.

В результаті нещасного випадку, він отримав тілесні ушкодження у вигляді розтрощення лівої нижньої кінцівки з пошкодженням судинно-нервового пучка, множинні відкриті осколкові переломи лівої гомілки та стегна, ампутація на рівні 1/3 лівого стегна.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 046179 від 08.03.2006 року, йому встановлено трудове каліцтво та другу групу інвалідності, а також протипоказана робота в звичайних виробничих умовах. Після неодноразових оглядів, довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 059437 від 03.04.2007 року ОСОБА_3 остаточно встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності безстроково, а також протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, робота на висоті.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності відсотках серії АВ № 002561 від 03.04.2007 року, йому визначено 60% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом,протезування культі стегна, костилі, тростина, дорожня коляска.

Після цього, йому була призначена пенсія по інвалідності через трудове каліцтво довічно.

Протоколом № 113 засідання правління ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 27.10,2006 року було вирішено дати згоду, у вигляді виключення, на звільнення його з 29.12.2006 року, з виплатою дворічного середньорічного заробітку.

Внаслідок нещасного випадку на виробництві у 2005 році він в працездатному віці зазнав сильних фізичних та душевних страждань, ушкодження його здоров'я мають не відновлювальний характер, а його життя докорінно змінилось та втрачено можливість до повноцінного життя. Так, за результатами отриманого каліцтва, він назавжди втратив частину лівого стегна та став інвалідом третьої групи довічно, він не може повноцінно пересуватись та працювати внаслідок 60% втрати працездатності, ушкодження здоров'я не дають йому змоги вести повноцінне життя, він терпить постійний душевний та фізичний біль, а також незручності, відсутність можливості вести нормальний спосіб життя також приносить йому додаткові нервові навантаження.

Внаслідок отриманого ушкодження здоров'я він позбавлений в повній мірі реалізації свого права на вільне пересування, працю, заробляти достатні гроші для утримання родини і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя.

Позивач просить суд:

-стягнути в солідарному порядку з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями в формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на його користь кошти в розмірі 186 150 (сто вісімдесят шість тисяч сто п'ятдесят) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві;

- стягнути в солідарному порядку з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями в формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 19.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.05.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

В судовому засіданні позивач та його представник в особі ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та уточненні до нього, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі ОСОБА_2 проти задоволення позову в частині позовних вимог доУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, заперечує, підтримав відзив на позовну заяву, який міститься в справі.

В судовому засіданні 04.05.2018 року представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в особі ОСОБА_6 проти задоволення позову в частині позовних вимог доУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області заперечувала, підтримала відзив на позовну заяву, який міститься в справі, відповідно до якого, вважає, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з яким, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105- XIV, викладено у новій редакції, тобто, з 01.01.2015 року правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я, визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Частиною 8 ст. 36 Закону встановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Отже, в Законі має місце пряма вказівка на те, що положення ч. 8 ст. 36 Закону застосовуються до всіх працівників, які отримали трудове каліцтво, незалежно від дати настання страхового випадку, тобто, дати встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

В такому разі, внесеними до Закону змінами не скасовується та не пом'якшується відповідальність за шкоду потерпілим, що завдана умовами виробництва, а лише надається змістовне значення страхової виплати, до якої законодавець не відносить відшкодування моральної шкоди, встановивши при цьому, що моральна шкода потерпілим на виробництві відшкодовується відповідно до положень Цивільного кодексу та Кодексу законів про працю.

Управління не є особою, яка завдала шкоду ОСОБА_3 та не є роботодавцем позивача, отже, не повинно відшкодовувати позивачу моральну шкоду.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в березні 2018 року, тобто, після набрання чинності нормами вищевказаного Закону, то він не має права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду.

Представник просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судове засіданні представник відповідача ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_7 не зявилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, підтримує відзив, який є в справі.

В судовому засіданні 04.05.2018 року представник відповідача ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечувала частково, підтримала відзив на позовну заяву, який міститься в справі, відповідно до якого, відповідач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.

Визначення розміру моральної шкоди повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам виваженості, розумності і справедливості.

Таким чином, визначення ОСОБА_3 розміру моральної шкоди в сумі 186 150, 00 гривень є умовним, безпідставним, не підтвердженим будь - якими доказами та несправедливим і вказує на недобросовісність і зловживання ним своїм правом. Сума моральної шкоди є завеликою.

З прийняттям в 2001 році Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві» всі працюючі на умовах трудового договору є застрахованими особами на випадок нещасного випадку на виробництві.

Об'єктом страхування - є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність. ПрАТ «ЗЗРК», як роботодавець і страхувальник, за цим законом на цілі, пов'язані із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку, перераховує Фонду страхові внески від сум фактичних витрат на оплату праці.

ОСОБА_3 - є застрахованою особою.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про охорону праці» та статті 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві» він має право на забезпечення Фондом у разі настання нещасного випадку страхових виплат на медичну і соціальну допомогу, реабілітацію, відновлення здоров'я, відшкодування втраченого заробітку та інші виплати на відшкодування шкоди.

ОСОБА_3 така виплата здійснюється щомісячно.

При вирішенні питання щодо стягнення суми моральної шкоди з ПрАТ «ЗЗРК», представник просить суд врахувати, що її розмір повинен бути обґрунтованим, відповідати вимогам виваженості, розумності і справедливості.

Представник не заперечує проти стягнення з ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь позивача моральної шкоди, але в меншому розмірі, ніж просить суд позивач. Питання щодо стягнення судових витрат просить вирішити на розсуд. суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної цивільної справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу

окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, згідно наказу № 876 від 13.03.1978 року директора Запорізького залізорудного комбінату, позивач був прийнятий на роботу до підприємства підземним бурильником свердловин 4-го розряду.

Після неодноразових переведень та реорганізацією підприємства, 01.01.1997 року згідно наказу № 77 голови ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат», позивач був прийнятий на роботу підземним слюсарем черговим з ремонту обладнання 4 розряду шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею.

Зазначені факти підтверджуються трудовою книжкою позивача, копія якої є в справі.

Актом № 25 форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 12.12.2005 року головою правління ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5, підтверджено, копія якого є в справі, підтверджено, що 07.12.2005 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві.

На момент нещасного випадку позивач мав 31 рік 4 місяців загального стажу, з яких 22 роки стажу трудової діяльності за професією, під час виконання якої стався нещасний випадок.

Причинами нещасного випадку стали - основна: незадовільний технічний стан вентиляційної перемички, ; супутня : невиконання вимог Інструкції по охороні праці, невиконання посадових обов'язків.

Актом проведення повторного спеціального розслідування групового нещасного випадку, затвердженим 12.12.2005 року головою правління ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5, підтверджено факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, який стався 07.12.2005 року з ОСОБА_3

В результаті нещасного випадку, він отримав тілесні ушкодження у вигляді розтрощення лівої нижньої кінцівки з пошкодженням судинно-нервового пучка, множинні відкриті осколкові переломи лівої гомілки та стегна, ампутація на рівні 1/3 лівого стегна, що підтверджується медичними документами, копії яких є в справі..

Протоколом № 113 засідання правління ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 27.10.2006 року, копія якого є в справі, було вирішено дати згоду, у вигляді виключення, на звільнення позивача з 29.12.2006 року, з виплатою дворічного середньорічного заробітку.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 046179 від 08.03.2006 року, копія якої є в справі, позивачеві встановлено трудове каліцтво та другу групу інвалідності, а також протипоказана робота в звичайних виробничих умовах.

Довідкою до акту огляду МСЕК серії АД № 059437 від 03.04.2007 року, копія якої є в справі, позивачеві остаточно встановлено трудове каліцтво та третю групу інвалідності безстроково, а також протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, робота на висоті.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності відсотках серії АВ № 002561 від 03.04.2007 року, копія якої є в справі, позивачеві визначено 60% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з трудовим каліцтвом, протезування культі стегна, костилі, тростина, дорожня коляска.

Після цього, позивачеві була призначена пенсія по інвалідності через трудове каліцтво довічно, що підтверджується посвідченням та свідоцтвом, копії яких є в справі.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст.153 КЗпП України, повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган.

Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої, роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується, зокрема, незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що належним відповідачем в даній справі, є саме - ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат».

Відповідно до ст.23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 зі змінами, зазначено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважені ним органи незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року у справі №1-9/2004, визначено, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

З розясненю, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року зі змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, приймаючи до уваги душевні страждання позивача, порушення його нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь позивача моральну шкоду в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди саме в сумі 150 000 гривень, а також в частині позовних вимог до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, відповідно до вимог ст.ст.76-80 ЦПК України, позивачем суду не надано та в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача - ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі: 237, 34 грн. (60 000*100: 186 150 = 32,23 %; 736,40 *32,23 %= 237,34 грн.)

В іншій частині судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Відповідно до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2707, 32 грн.( 60 000*100: 186 150 = 32,23 %; 8400*32,23 %= 2707, 32 грн.)

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про охорону праці», Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст.22, 23, 170, 1167, 1168, 1173 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги: ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ІПН НОМЕР_1) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Сєдова,12, ),

ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, 7 км Веселівського шосе, ), про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя на виробництві,-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, 7 км Веселівського шосе, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, 7 км Веселівського шосе, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ІПН НОМЕР_1) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2707, 32 (дві тисячі сімсот сім гривень тридцять дві копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, 7 км Веселівського шосе, ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати зі сплати судового збору в сумі: 237, 34 (двісті тридцять сім гривень тридцять чотири копійки) гривень.

В іншій частині судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_8