Справа № 467/1494/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів», ОСОБА_5 про повернення дітей батькові,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 22 серпня 2016 року Арбузинським районним судом Миколаївської області було постановлено рішення про відібрання його дітей неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8 без позбавлення батьківських прав.

Позивач вказує, що 13 листопада 2017 року рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області матір дітей ОСОБА_5 було позбавлено батьківських прав, проте в задоволенні позову про позбавлення його таких прав було відмовлено, що дає йому можливість повернути дітей в сімю.

Посилається на те, що на день звернення з цим позовом відпали причини, які стали підставою для відібрання дітей, зокрема, створені умови для їх проживання та виховання, він та ОСОБА_5 припинили вживати алкогольні напої, його поведінка в побуті характеризується позитивно, сварок та насильства в сімї не спостерігається, протягом останнього року він не притягувався до адміністративної чи іншої відповідальності та став на облік в центр зайнятості, шукає постійну та сезонну роботу, підтримає звязки з дітьми, забезпечує їх одягом та засобами звязку, а діти бажають повернутись до батька.

Зазначає, що перепланування будинку для належного проживання дітей є недоцільним, так як воно може змінити його площу, а проживання ОСОБА_5 спільно з дітьми не може суттєво вплинути на їх виховання, так як вирішальну роль в сімї відіграє він.

Позивач просить суд повернути йому відібраних за рішенням суду дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходяться в Березківському навчально-виховному комплексі загальноосвітня школа-інтернат-ліцей.

Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2018 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Комунальний заклад «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів» та ОСОБА_5

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року у справі закрите підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

14 травня 2018 року від посадових осіб КЗ «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів» та Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області витребувано оригінали свідоцтв про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також оригінал акту обстеження матеріально побутових умов сімї від 23 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги також підтримав та пояснив суду, що причини, які слугували підставою для відібрання дітей у позивача, на сьогоднішній день відпали, ні позивач, ні мати дітей ОСОБА_5 алкогольні напої не вживають. З часу предявлення цього позову змін у їх поведінці в гірший бік не відбулось, позивач отримує дохід від присадибної ділянки, до відповідальності не притягувався. Позивач дійсно відвідував дітей незначну кількість разів, але через спалах захворювання на кір та вірусних хвороб. Самі діти бажають повернутись до батьків та продовжити навчання.

Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому зсіданні пояснила суду, що причиною відібрання дітей було те, що в будинку панував безлад, а позивач агресивно себе поводив відносно їх матері ОСОБА_5 Через зловживання останньою спиртного, у неповнолітньої ОСОБА_7 часто виникали сварки з матірю, які інколи переходили в те, що ОСОБА_7 била її. Проте, з часу відібрання дітей із цієї сімї в ній ніяких позитивних зрушень не відбулося. Зі слів позивача та ОСОБА_5 вони алкогольні напої не вживають, але остання курс лікування від залежності не прийшла, аліментів, стягнутих з неї за рішенням суду на утримання дітей не сплачує. На сьогоднішній день позивач навів лад в будинку, проте цього недостатньо для забезпечення належних умов проживання та виховання дітей. Зокрема, кімната для дітей не опалюється, не створено санітарну зону. При цьому, для різностатевих дітей різного віку наявна лише одна кімната. Доходу позивача в розмірі близько 400,00 грн., які він буде отримувати до вересня 2018 року, а також у виді орендної плати не вистачить для належного утримання дітей, оскільки ці доходи не є регулярними.

Позивач почав відвідувати дітей лише після того, як було порушено питання про позбавлення батьківських прав, на день народження дітей не привітав. ОСОБА_5 не вживає ніяких заходів аби відновити свої батьківські права відносно них.

Наразі ОСОБА_8 перебуває на медичному обстеженні, вирішується питання про встановлення йому інвалідності через значну затримку в розвитку.

Представники відповідача, кожен окремо, вважали, що причини, за яких дітей було відібрано із сімї, на сьогоднішній день не відпали, просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 суду пояснила, що вона дійсно була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 На сьогоднішній день аліменти на їх утримання вона не сплачує, оскільки не працює, коштів не має. Курс лікування від алкогольної залежності не пройшла, але спиртне не вживає.

Просила позов задовольнити, так як діти хочуть додому, умови для їх утримання належні, в будинку прибрано. Особисто вона відвідала дітей два рази, коли вони перебували у м. Вознесенськ, та два рази в Берізках.

Представник третьої особи КЗ Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів» в судовому засіданні пояснила, що у неповнолітньої ОСОБА_7 важкі стосунки з матірю ОСОБА_5 Між ними часто виникали сварки, які негативно впливали на її психічний стан. Батько поводив себе агресивно, а тому діти, потрапивши до школи-інтернату мали підвищений рівень тривожності. Малолітній ОСОБА_8 хворий, потребує повноцінного харчування та догляду, має необхідність в підготовці до шкоди. Коли він потрапив до інтернату, йому було пять років, але він не міг самостійно їсти та не мав навичок помити руки, боявся води. Батьки приїжджали до дітей двічі, але з вихователями не спілкувались, станом їх здоровя та успіхами в навчанні не цікавились. Позивач спілкувався з директором закладу, але при цьому поводив себе агресивно.

Просила в позові відмовити.

Допитана в порядку ст. 230 ЦПК України та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона доводиться донькою позивачу та сестрою неповнолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Батько допускав помилки у їх вихованні, але на даний час він їх зрозумів та хоче повернути дітей додому. Зараз ні позивач, ні ОСОБА_5 алкогольних напоїв не вживають, довели будинок до ладу, заготовили продукти харчування, облаштували дитячу кімнату.

Свідок особисто спілкується із ОСОБА_7 по телефону, а та їй казала, що хоче повернутись до батьків.

На виконання положень ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), з метою надати дітям можливість висловити свою думку щодо їх подальшої долі, в судовому засіданні, в присутності психолога КЗ «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів» судом було зясовану думку неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8

Зокрема, ОСОБА_7 висловила бажання повернутись до батька, повідомила, що бажає здобути професію повара.

Малолітній ОСОБА_8 чіткої позиції щодо свого бажання повернутись до батьків в судовому засіданні не висловив.

За таких обставин, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створивши учасникам судового процесу всі умови для реалізації ними їхніх прав, з урахуванням положень ст. 12 ЦПК України, дослідивши надані докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись принципом верховенства права і законом, виходячи із інтересів дітей, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини і зробив такі висновки.

Суд встановив, що позивач є рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_7, 27 січня 2002 року та малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матірю дітей є третя особа ОСОБА_5

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 серпня 2016 року у позивача та третьої особи ОСОБА_5 відібрано дітей без позбавлення батьківських прав.

Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що батьки, незважаючи на прийняті до них міри із сторони органів опіки та піклування, неналежним чином виконували батьківські обовязки по вихованню дітей, оскільки в достатній мірі не піклувалися про стан їх здоровя, не забезпечували достатнім чином їх навчання та соціальну адаптацію, мати дітей є хронічним алкоголіком.

Наразі діти перебувають в КЗ «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів».

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8, стягнуто із неї на їх утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. на кожну дитину з їх індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи з 06 вересня 2017 року і до досягнення повноліття кожної дитини.

Позивач, посилаючись на те, що причини, які стали підставою для відібрання дітей на сьогоднішній день відпали, будинок доведено до ладу, облаштовано дитячу кімнату, а також на припинення вживання алкогольних напоїв як ним, так і їх матірю ОСОБА_5, просить суд повернути йому дітей.

На підтвердження своїх вимог позивач надав акт обстеження матеріально-побутових умов сімї від 23 жовтня 2017 року, з якого вбачається, що сімя має в господарстві птицю та худобу. Проживає у будинку, з пічним опаленням, без комунальних зручностей, будинок має три жилих кімнати. Зроблено косметичний ремонт, поклеєні шпалери, прибрано зовні. Заготовлені овочі та консервація продуктів харчування. Паливо для опалення будинку заготовлено частково. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не працюють, сімя проживає за кошти від оренди земельних паїв.

А також довідку Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області № 1197/1 від 11 листопада 2017 року, згідно якої у позивача є земельна ділянка загальною площею 14,79 га, яка знаходиться в оренді АП «Благодатненський птахопром»; довідку Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області № 1197 від 22 листопада 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, а проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, до складу його сімї входять співмешканка ОСОБА_5, син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_7; характеристику за підписом голови Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 27 листопада 2017 року, згідно якої позивач за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе як з позитивної так і з негативної сторони. На даний час не працює, має неврівноважений характер, на час видачі характеристики алкогольні напої не вживає, заяв та скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався; довідку Арбузинського районного центру зайнятості від 12.12.2017 року, відповідно до якої позивач перебуває на обліку як безробітний з 11 жовтня 2017 року; довідку Арбузинської ЦРЛ від 04 липня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 2011 року, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

За клопотанням представника позивача судом було досліджено довідку Арбузинського районного центру зайнятості № 02-179 від 26.02.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 11 жовтня 2017 року, виплату допомоги по безробіттю розпочато з 16 січня 2018 року; довідку АП «Благодатненський птахопром» № 187 (без дати), згідно якої в 2017 році ОСОБА_1 отримав дохід в розмірі 53 296,14 грн. за оренду земельного паю; довідку Арбузинської селищної ради Миколаївської області № 272 від 26 лютого 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 має присадибну ділянку загальною площею 0,79 га, з них: земельна ділянка для ОБЖ 0,25 га, земельна ділянка для ОСГ 0,54 га, земельна частка (пай) 14,79 га.; довідку АП «Благодатненський птахопром» № 54 від 26.02.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок, які перебувають в оренді АП «Благодатненський птахопром», у 2018 році він отримав орендну плату за одну земельну ділянку, за другу в розмірі 21 000,00 грн. не отримував.

В матеріалах провадження, окрім цього, наявна інформація про доходи та пояснення до неї за підписом ОСОБА_1, згідно якої величина його доходу в гривнях на місять становить 5 199,15 грн., куди входить орендна плата 4 444,35 грн., соціальна допомога по безробіттю 544,00 грн., дохід від вирощування овочів, кіз, курей 144,00 грн. та дохід від городництва 69,80 грн. Окрім цього, тимчасові доходи забезпечуються оплатою за надання послуг по боронуванню земельних ділянок, перевезенню вантажів, допомоги по догляду за городніми культурами, яка в середньому складає 300,00 грн. на місяць.

Окрім цього, судом досліджено документи щодо третьої особи ОСОБА_5, яка хоча і позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей, проте проживає у будинку позивача.

Зокрема, з довідки Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області від 22 листопада 2017 року № 1196 вбачається, що ОСОБА_5 земельної ділянки (паю) на території ради не має, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (довідка № 1196 від 22.11.2017 року), перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 2001 року, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (довідка Арбузинської ЦРЛ від 04.07.2017 року), за місцем проживання характеризується з негативної сторони, не працює, має неврівноважений характер, вживає алкогольні напої, в конфліктні ситуації не вступає, скарг та заяв на неї до сільської ради не надходило (характеристика за підписом сільського голови від 12.07.2017 року).

Заперечуючи проти задоволення позову, представники відповідача, в свою чергу, посилались на витяг з протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дітей при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області від 11.01.2018 року та рішення № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 11.01.2018 року, згідно якого позивачу рекомендовано вирішити питання облаштування окремих кімнат для дітей та налагодження належного їх опалення, створити належні умови в будинку для проживання, відпочинку та навчання дітей, а також вирішити питання окремого проживання ОСОБА_5

Так, із акту обстеження матеріально-побутових умов від 05 січня 2018 року видно, що сімя ОСОБА_1 проживає у власному будинку без комунальних зручностей, з пічним опаленням. В будинку дві жилі кімнати, кухня, коридор і веранда. З товарів тривалого використання телевізор. Меблі в кімнатах не нові, спальне місце заслані постільною білизною (не новою, на вигляд тривалого використання). В кімнатах присутній неприємний запах. Є необхідність облаштування окремих кімнат для дітей. З продуктів харчування є макаронні вироби, крупи, цибуля, картопля, морква. Сімя має коня, кіз, птицю, проживає за рахунок орендної плати.

Згідно висновку органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації від 30 січня 2018 року є недоцільним повернення неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8 до батька ОСОБА_1

Зокрема, висновок, серед іншого, вмотивовано тим, що протягом року після відібрання дітей ніяких змін в житті та побуті батьків не відбулось, умови проживання не покращились, сварки між батьками не припинились. Життям дітей батьки не цікавились, не телефонували, не відвідували їх, чим довели свою байдужу позицію щодо їхньої долі та небажання змінити свій стиль життя. Лише після порушення питання про позбавлення батьківських прав батьків, останні здійснили спробу створити належні умови проживання. Схожі дії з боку батьків вже мали місце, але спосіб їх життя має стійкий характер. За короткий час перебування в комунальному закладі після проведеної роботи у дітей зменшилась тривожність, почали проявлятись позитивні емоції, хлопчик почав краще розмовляти та розрізняти кольори, міг висловлювати власні думки. Діти висловили бажання не спілкуватись з батьками, оскільки останні їх били.

Станом на день складання висновку в будинку позивача наведено лад, для дітей виділено окрему кімнату, яка не опалюється належним чином, відсутні умови для навчання. Меблі потребують заміни. Умов для окремого проживання різностатевих дітей немає.

Відносини в родині не змінились, позивач зневажливо ставиться до близьких людей, насилля здійснювалось в присутності дітей. Від батька модель побиття матері перейняла і ОСОБА_7, яка неодноразово фізично впливала на неї. Відповідно агресивна поведінка батька в подальшому негативно впливатиме на перебування дітей біля нього.

Згідно вказаного висновку, орган опіки та піклування вважає недоцільним повернення неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8 до батька.

Тож, заслухавши позиції учасників справи, перевіривши представлені ними аргументи, вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходив із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Між тим, такому праву батьків кореспондується їх обовязок щодо належного утримання та виховання дитини.

Згідно із положеннями ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року), батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При цьому, статтею 12 цього ж Закону встановлено права, обовязки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Низка обовязків щодо виховання та розвитку дитини встановлена і ст. 150 СК України.

Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

В свою чергу, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Норма ч.1 ст. 170 СК України надає право суду постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Проте, згідно із ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Втім, на переконання суду, позивач, звертаючись з позовом про повернення йому дітей та посилаючись на те, що причини, які стали підставою відібрання дітей, на даний час відпали, переконливих доказів, які б «поза розумним сумнівом» давали б можливість стверджувати, що гарантовані законом права дітей будуть повністю забезпечені, не надав.

Зокрема, позивачем доведено, що після відібрання дітей, в його будинку наведено лад, прибрано, заготовлено продукти харчування, він має присадибну ділянку та дохід у виді орендної плати за користування належними йому земельними ділянками.

Однак, рекомендації органу опіки та піклування щодо вжиття заходів для більш комфортного проживання дітей та створення можливості їх навчання і розвитку виконав не в повному обсязі, зокрема, умови для окремого проживання різностатевих дітей різного віку не створив, так само, як і умови для належно задоволення гігієнічних потреб.

При цьому, суд, зважаючи на вік дітей, стан здоровя малолітнього ОСОБА_8, який потребує повноцінного харчування, постійного догляду та кваліфікованої допомоги спеціалістів в коригуванні проблем його розвитку, вважає, що доходу позивача, який до того ж є нерегулярним і мінливим, недостатньо для забезпечення потреб повноцінного розвитку і утримання дітей.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд, враховуючи інтереси дітей, зокрема, необхідність завершення навчання у звичному середовищі неповнолітньою ОСОБА_7 та посилену увагу до розвитку і лікування малолітнього ОСОБА_8, а також конкретні обставин справи, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому, суд, за умови відсутності належних і достовірних доказів, має сумніви щодо налагодження психологічної атмосфери в сімї позивача, зокрема, враховуючи факт проживання в його будинку ОСОБА_5

Саме по собі твердження позивача та третьої особи ОСОБА_5 про припинення сварок між ними та покращення їх стосунків, суд не може оцінити як переконливі докази на підтвердження цих обставин, враховуючи, що агресивна поведінка позивача відносно своєї співмешканки була однією із причин відібрання у них дітей.

Отже, позивач не надав беззаперечних доказів того, що він проаналізував свої негативні вчинки, які стали підставою відібрання у нього дітей, зробив з них позитивні висновки, змінив свою поведінку в сімї відносно ОСОБА_5 та самих дітей, тобто що на даному етапі відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей.

За таких умов, суд вважає, що самого лише бажання позивача повернути дітей, а так само і бажання неповнолітньої ОСОБА_7 повернутись до батька недостатньо для задоволення вимог позивача, оскільки у даному випадку його внутрішні емоційно-вольові відчуття та дитини ОСОБА_7, без наявності безспірних доказів, не є достатньою підставою для констатації факту, що причини які перешкоджали належному утриманню та вихованню дітей відпали.

Тож за умови недоведеності перед судом, що права неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8 будуть забезпечені батьками на цьому етапі, суд приходить до висновку про те, що в позові належить відмовити.

Судовий збір у цьому випадку, згідно із правилами п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад «Березківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів», ОСОБА_5 про повернення дітей батькові - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца