Справа № 740/4921/16-ц Провадження № 22-ц/795/602/2018 Головуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 його дочка ОСОБА_3 у визначений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у вигляді 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/8 частки даного будинку за фактом фактичного прийняття ОСОБА_4 спадщини від померлої 1968 року матері ОСОБА_5

Позивач посилається, що з 1965 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2, та відноситься до другої черги права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який являється її рідним братом. Зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину за правом постійного проживання разом зі спадкодавцем у вказаному будинку, від спадщини не відмовлялась, та являється співвласником майна на праві спільної часткової власності.

Відповідач починаючи з 1999 року без створення їй перешкод іншими співвласниками майна вільно обрала постійне місце проживання разом зі своєю сім»єю чоловіком та дітьми в іншому населеному пункті. На час смерті спадкодавця відповідач у спірному будинку, де формально зареєстрована, тимчасово не проживала, утриманням будинку не займалася, спільне господарство зі спадкодавцем не вела. Реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини.

Позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 19.02.2018 позов задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_4.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано відсутністю даних про прийняття спадщини ОСОБА_3, та врахування судом в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06.07.2016, яким ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_5

З рішенням суду не погодилась ОСОБА_3, та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 19.02.2018, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами скарги, судом неповно з»ясовані обставини справи, що мають значення для справи, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, залишено поза увагою права, свободи, інтереси, обов»язки осіб, що не були залучені до участі у справі, які є спадкоємцями першої черги щодо майна померлого ОСОБА_4

Заявник у скарзі посилається, що за життя батька майже весь час перебувала з ним, оскільки він потребував догляду. Останній час перед смертю близько 3-4 місяців батько проживав в м. Бобровиця у брата заявниці. Після смерті ОСОБА_4 почала проживати та дивитися за спірним будинком, і лише у 2015 році почала проживати в с. Березанка, оскільки з ОСОБА_2 та її дочкою ОСОБА_6 виникали сварки.

Зазначає, що довідка видана Березанською сільською радою від 07.04.2016 про проживання ОСОБА_3 протягом останніх років в с. Березанка є незаконною та виданою з порушенням, оскільки обставини в ній не відповідають дійсності.

Вважає, що позивачем не правильно вибрано спосіб захисту своїх прав, оскільки оформлення спадщини здійснюється шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, позивачем не було надано доказів того, що у разі встановлення факту не вчинення ОСОБА_3 дій по прийняттю спадщини, є наявні перешкоди для отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Крім того, звертає увагу, що позивачем під час розгляду справи було приховано факт наявності інших спадкоємців першої черги, а саме братів та сестер ОСОБА_3

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 19.02.2018 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Суд при вирішенні спору та дослідженні доказів, які містяться в матеріалах справи, правильно виходив з того, що фактично спадкове майно, яке належало за життя померлому ОСОБА_4 прийняла його рідна сестра - позивач ОСОБА_2

Посилається, що ОСОБА_3 звернулась із заявою до нотаріуса лише 20.07.2016 з пропуском строку для прийняття спадщини, що становить 2 роки 8 днів після відкриття спадщини, вважається такою, що не прийняла її.

Приховування факту наявності інших спадкоємців першої черги заявник обґрунтовує тим, що вони мають право на звернення до суду з позовом про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини, на момент смерті ОСОБА_4 проживали окремо, із заявами про прийняття спадщини не звертались.

При заведенні спадкової справи в термін шість місяців встановлюється коло осіб, які виявили бажання успадкувати майно спадкодавця. Цими особами є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Інших осіб не має. На момент звернення позивачем до суду спадкова справа не заводилась. Зі сторони відповідача клопотань про залучення третіх осіб до участі у справі, не надходило.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 20), є батьком відповідача ОСОБА_3 (а.с. 71), та братом позивача ОСОБА_2

Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_6 де також була зареєстрована та проживала позивач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_6

В матеріалах справи мається копія рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06.07.2016, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено. Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_5 В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено (а.с. 16-19).

Зі свідоцтва про право власності на житловий будинок у АДРЕСА_3 вбачається, що він належав ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в рівних частинах на праві приватної власності кожному (а.с. 22).

Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду вказаного вище будинку містить визначені частки власників будинку: ОСОБА_4 1/4; ОСОБА_5 - 1/4; ОСОБА_8 - 1/4; ОСОБА_9 - 1/4 (а.с. 23-25).

Померлий ОСОБА_4 був одним із спадкоємців ОСОБА_5, матері яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 101).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, де дата та час державної реєстрації зазначено 17.06.2016 вбачається, що власником 3/8 частки будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_2, підставою виникнення права власності є: свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2001, видавник: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради; свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 1-720, виданий 24.04.2003, видавник: ОСОБА_10, приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області (а.с. 26)

Після смерті ОСОБА_4, його дочка ОСОБА_3 20.07.2016 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу (а.с. 66).

12.05.2017 постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно - 3/8 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 рідного брата ОСОБА_4 - відмовлено (а.с. 100).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 3/8 частки спірного будинку суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2, як рідна сестра померлого ОСОБА_4, є спадкоємцем другої черги за законом, прийняла його спадщину у встановленому порядку. Послався на факт не проживання відповідача зі своїм батьком станом на час його смерті, врахувавши рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06.07.2016, та зазначивши про не вчинення належних дій по прийняттю спадщини.

З таким висновком місцевого суду не погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим обставинам справи враховуючи наступне.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк.

Так, ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, в матеріалах спадкової справи №130/2016 приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варава Н.П. після померлого ОСОБА_4 наявні: заява ОСОБА_3 від 20.07.2016 (надійшла 20.07.2016) про прийняття спадщини; довідка Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 07.07.2016 про зареєстрованих осіб та склад сім»ї ОСОБА_4 - дочка ОСОБА_3, сестра ОСОБА_2, ОСОБА_6 (а.с. 66-72).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов»язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Частиною п»ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Також, наявні відомості про прийняття спадщини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, при цьому згідно довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 19.09.2016 №169 визначений склад сім»ї ОСОБА_5 станом на час її смерті в АДРЕСА_7,-син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 (а.с. 74-82).

Проте, постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Варава Н.П. від 12.05.2017 відмовлено позивачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/8 частки спірного будинку у зв»язку з подачею заяв про прийняття спадщини ОСОБА_4- ОСОБА_3

Так, встановивши вказані обставини, поза увагою суду залишилось, що згідно матеріалів спадкової справи № 130/2016 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, вбачається, що 20.07.2016 поступила заява дочки спадкодавця - ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_4 про те, що спадщину вона прийняла, що підтвердила відповідними документами (а.с. 100). Крім того, факт прийняття спадщини ОСОБА_4, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_5, підтверджується відповідними документами, які зберігаються в спадковій справі № 130/2016.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Це знайшло також підтвердження, і у роз»ясненнях, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представник позивача ОСОБА_2 повідомив, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2017 не було оскаржено (а.с. 100).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції за наявності документального підтвердження прийняття спадщини спадкоємцем першої черги, а саме дочкою спадкодавця ОСОБА_3, поза визначеною процедурою оформлення спадщини, прийшов до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_2, яка є спадкоємцем другої черги.

Посилання у рішенні суду першої інстанції на врахування судом в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06.07.2016 яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено. Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_5 В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено (а.с. 16-19), здійснено з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається, спір хоча і вирішувався, щодо тих самих осіб, які беруть участь у справі, проте судом першої інстанції не враховано, що вказані спори містять різний предмет і підстави позову, крім того зазначене рішення не містить визначення та встановлення конкретної дати з якої за рішенням суду не проживає ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4

Враховуючи викладене, предмет і підстави даного позову ОСОБА_2, зазначення в рішенні суду дати не проживання з 07.04.2016 ОСОБА_3 разом з спадкодавцем, є припущенням, що є порушенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання у відзиві, що ОСОБА_3 звернулась із заявою до нотаріуса лише 20.07.2016 з пропуском строку для прийняття спадщини, що становить 2 роки 8 днів, тому вважається такою, що не прийняла її, спростовуються даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2017, згідно якої констатовано факт прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_4 його дочкою ОСОБА_3

Крім того, слід враховувати, що в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Проте, в обґрунтування наявності підстав для задоволення позову судом зазначено, наявність спору між позивачем з ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги, що перешкоджає отриманню спадщини ОСОБА_2, як спадкоємцю другої черги, що суперечить нормам спадкового права.

Посилання у відзиві на обставини приховування факту наявності інших спадкоємців першої черги, не потребують відповідного обґрунтування, оскільки вказані особи не були залучені до участі у справі, крім того не встановлено факт прийняття ними спадщини після померлого ОСОБА_4

З врахуванням вище викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки скарга задовольняється, ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_3 у повернення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 826,80 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3,4, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_3 (адреса АДРЕСА_4 у повернення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 826,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Судове рішення у повному обсязі складено 25.05.2018.

Головуючий:Судді: