АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/1271/18
Провадження № 22-ц/792/877/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю: представника апелянта - адвоката ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України в місті Хмельницькому Хмельницької області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями державних органів з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року, ухвалене суддею Козак О.В.,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_4 зазначив, що в зв'язку з накладенням на нього адміністративного стягнення посадовою особою патрульної поліції у вигляді 425 грн. штрафу йому було заподіяно моральну шкоду. Судовим рішенням притягнення його до адміністративної відповідальності було визнано незаконним, постанову про накладення адміністративного стягнення було скасовано, провадження в адміністративній справі закрито.

В зв'язку з незаконним перебуванням під слідством та судом протягом чотирьох місяців, що пов'язано із накладенням на нього адміністративного стягнення, подання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на примусове виконання до органу ДВС, оскарження незаконної постави в суді він зазнав моральних страждань, розмір яких оцінив в розмірі 12800 грн. і яку просив суд стягнути з держави Україна на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Також просив стягнути на його користь 3000 грн. витрат, які він здійснив на правову допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити його позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд невірно встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального права, не врахував, що у своїй позовній заяві, як на правову підставу вимог, він посилався на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які регулюють спірні правовідносини.

У відзивах на апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України в місті Хмельницькому Хмельницької області та Департамент патрульної поліції Національної поліції України заперечили проти апеляційної скарги та підтримали рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідачів в суді заперечили проти апеляційної скарги та в своїх поясненнях підтримали висновки суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне порушення норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що 24.08.2017 року відносно ОСОБА_4 було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 425 грн. штрафу за порушення вимог п. 2.1. «г» Правил дорожнього руху.

Постановою головного державного виконавця Ярмолинецього районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 18.10.2017 року ВП №54924540 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №723919 від 24.08.2017 року, виданої УПП в м. Хмельницькому про стягнення з ОСОБА_4 штрафу.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року вищезазначену постанову інспектора роти управління патрульної поліції м. Хмельницького від 24.08.2017 року було скасовано за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року вказану постанову суду було залишено без змін.

25.12.2017 року постановою заступника начальника відділу Ярмолинецького районного відділу ДВС вищевказане виконавче провадження було закінчено у зв'язку із скасуванням судом постанови про накладення на ОСОБА_4 штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України не є суб'єктом правовідносин, які регулюються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Також суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення шкоди на підставі норм ЦК України.

Однак такий висновок суд не в повній мірі є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 1 Закону України від 01.12.1994, № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» висновок суду про те, що відшкодування шкоди позивачу на підставі норм зазначеного Закону є неможливим, оскільки посадова особа патрульної поліції, яка прийняла постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не є суб'єктом правовідносин, які регулюються цим Законом, слід визнати обґрунтованим.

Як вбачається зі змісту Положення про департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015 року, №73, у редакції наказу від 31.10.2016 року, №1114, патрульна поліція не наділена повноваженнями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, тому і відповідальності за цим Законом посадові особи патрульної поліції нести не можуть.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. В даному випадку суд скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки у справі встановлено, що підставою для відшкодування шкоди в даному випадку є фактичне встановлення постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року порушення вимог закону посадовою особою патрульної поліції при вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, тому відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, № 6-440цс16.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність вирішення питання про стягнення моральної шкоди на користь позивача на підставі вищевказаних загальних норм ЦК України.

При визначенні розміру моральної шкоди апеляційним судом приймається до уваги обставини її заподіяння, зокрема, тривалість порушення права та суть цього порушення, яке полягає у незаконному притягненні ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого порушеного права. З дня накладення на позивача адміністративного стягнення, 24.08.2017 року, і до дня набрання постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2017 року законної сили, 24.10.2017 року пройшло два місяці, протягом яких позивач звернувся з позовом до суду, справа була на розгляді судів першої та апеляційної інстанцій.

За встановлених обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення розміру моральної шкоди в сумі 400 грн.

Посилання апелянта на ту обставину, що діями патрульної поліції щодо пред'явлення постанови про адміністративне правопорушення до примусового виконання в органи ДВС йому також було заподіяно моральної шкоди є безпідставним, оскільки такі дії відповідача на той момент, враховуючи чинність постанови, відповідали вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України 3000 грн. за дання правової допомоги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта пояснив, що інших доказів на підтвердження розміру судових витрат по наданню правничої допомоги адвоката, крім тих, які містяться в справі, у нього не має.

В той же час, в порушення вимог ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України справа не містить доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена стороною, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

На підтвердження вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката позивачем надано розрахункову квитанцію №700408 від 01.09.2017 року про вартість юридичних послуг, яка становить 3000 грн., договір про надання адвокатських послуг від 01.09.2017 року, укладений між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та додатковий договір до вищевказаного договору від 01.09.2017 року, який, як зазначено у його змісті, є невід'ємною частиною основного договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши наявні докази, з урахуванням дати звернення позивача до суду з даним позовом, 17.01.2018 року, колегія суддів приходить до висновку, що вказані витрати пов'язані не лише з наданням правової допомоги адвокатом в даній цивільній справі, а також і оплати вартості юридичних послуг адвоката ОСОБА_1 у справах, які розглядалися в порядку адміністративного судочинства в судах першої та апеляційної інстанцій за участю ОСОБА_4

Оскільки процесуальним законом не передбачено можливості відшкодування витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, які були понесені стороною в інших справах, які розглядалися судом за його участю, враховуючи відсутність доказів понесених витрат в даній справі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у позові в цій частині.

Відповідно до п.п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 400 грн. грн. моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30.05.2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Козак О.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 30