Справа № 504/1811/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря Сокурцової Т.О.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою за участі заінтересованої особи Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а саме того, що вона перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 11.12.2017р. та втратила основне джерело для існування після його смерті. В своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 28.01.1968 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який вони зареєстрували в Палаці одружень м. Донецька, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження Виконкому Донецької міської ради депутатів трудящих зроблено відповідний запис № 265. Після реєстрації шлюбу, приблизно із 1970 року вони із чоловіком проживали в м.Донецьк, аж до листопада 2014 року. Після подій листопада 2014 року у м. Донецьк вони із чоловіком вирішили тимчасово переїхати до його рідного брата на Одещину. І вже з 21.11.2014р., у статусі осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції - стали проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( нині - Лиманського) району Одеської області. У червні минулого року помер рідний брат її чоловіка ОСОБА_3М, після чого її чоловік вирішив поїхати у м. Донецьк відвідати могили батьків, де занедужав, а саме почало прогресувати його професійне захворювання і невдовзі він помер та був похований на Донеччині. За свого життя ОСОБА_2 працював шахтарем, являвся інвалідом, у звязку із чим отримував підвищену пенсію по інвалідності. Заявник ОСОБА_1 в свою чергу жила на пенсію чоловіка, його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування. Наразі заявник бажає отримувати пенсію у зв'язку з втратою годувальника, у звязку із чим була вимушена звернутися до суду із даною заявою.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 підтримала вказану заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

В судове засідання представник заінтересованої особи Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі ОСОБА_4 не зявилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.38).

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до розяснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судовим розглядом встановлено, що дійсно 28.01.1968р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження виконкому Донецької міської ради депутатів трудящих зроблено відповідний запис № 265 (а.с.10).

ОСОБА_2 безстроково був інвалідом праці 3 групи, що підтверджується копією посвідчення серії БФ №182 та витягом із акту огляду у МСЕК №083369 (а.с.12, 13).

Заявник ОСОБА_1 та її нині померлий чоловік ОСОБА_2 були взяті на облік як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та проживали ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією довідок від 21.11.2014р. (а.с.8, 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії І-ЖД №521250, ОСОБА_2 помер 11.12.2017р. у м.Донецьк та похований на кладовищі у м.Донецьк (а.с.14, 16).

З довідки від 12.12.2017р. встановлено, що ОСОБА_2 помер від тахікардичної хвороби серця (а.с.15).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданого Чорноморською селищною радою Лиманського району Одеської області, підтверджено, що на момент смерті ОСОБА_2, який мешкав разом із своєю дружиною ОСОБА_1, вони вели спільне господарство, дружина знаходилась на його утриманні (а.с.18)

З довідки Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області №670 від 11.05.2018р. вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 11.12.2017р. на день смерті дійсно проживав та був не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на день смерті ОСОБА_2 з ним проживала дружина ОСОБА_1, інших осіб не було (а.с.19)

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є дружиною покійного брата ОСОБА_2, померлого 11.12.2017р., тобто невісткою ОСОБА_1 На похованні її чоловіка, ОСОБА_2 погано себе почував, а невдовзі помер. ОСОБА_1 за життя ОСОБА_2 перебувала на його утриманні. ОСОБА_2 працював шахтарем, на роботі підірвав здоровя та безстроково являвся інвалідом, у звязку із чим отримував підвищену пенсію.

Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 по суті справи дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_5

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_7), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що спір про право відсутній, встановлення факту необхідне для призначення пенсії в звязку з втратою годувальника, факт перебування заявника на утриманні чоловіка знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, іншим способом довести зазначений факт заявник не має можливості, суд прийшов до висновку про задоволення заяви.

Згідно ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.4, 10, 18, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 11.12.2017р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: П.В. Жовтан