Справа № 302/25/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

секретарі - Чучка Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Заяву обґрунтував тим, що вироком Міжгірського районного суду від 20.07.2017 року у кримінальному провадженні № 0000568 ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до обмеження волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладено обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України. ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, покладено на нього обов'язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.11.2017 звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Міжгірського районного суду від 20.07.2017 року за ч.2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі ОСОБА_1 на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» із застосуванням п. «в» ст. 1 цього Закону, як особу не позбавлену батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має на утриманні дітей, яким не виповнилося 18 років, та ОСОБА_1 - із застосуванням п. «г» ст. 1 цього ж Закону , як особу, яка на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнана інвалідом 3 групи. У решті вирок залишено без змін.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 злочину йому було спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Згідно довідки № 46 від 14.03.2017 року виданою лікарем АЗПСМ с. Синевир КП «Міжгірський ЦПМСД» загальна вартість всіх процедур склала 2160 грн. Крім того, ним було витрачено власні кошти на придбання багатьох ліків, поїздки з с. Синевир до смт. Міжгір'я для проходження судово-медичного обстеження, для купівлі ліків, участі у слідчих діях, а також у судових засіданнях. Тому загальна сума всіх понесених ним витрат становить 3608,97 грн. і вважає що такі підлягають стягненню з урахуванням ст. 1190 УК України , а саме: 2706,73 грн. з ОСОБА_1 та 902,24 з ОСОБА_2

Неправомірними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 йому було завдано моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю та душевних стражданнях, нанесенні йому тілесних ушкоджень, тому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 - 6800 грн. моральної шкоди, а з ОСОБА_2 - 3400 грн. моральної шкоди.

Рішенням Міжгірського районного суду від 13 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Відмовлено ОСОБА_3 в частині стягнення майнової шкоди з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу на рішення, яким просив скасувати рішення суду, та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, - вироком Міжгірського районного суду від 20.07.2017 року ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до обмеження волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладено обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України. ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, покладено на нього обов'язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України (а.12-14).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.11.2017 р. звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» із застосуванням п. «в» ст. 1 цього Закону, як особу не позбавлену батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має на утриманні дітей, яким не виповнилося 18 років, та ОСОБА_1 - із застосуванням п. «г» ст. 1 цього ж Закону , як особу, яка на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнана інвалідом 3 групи. У решті вирок залишено без змін.

Таке звільнення відповідачів від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію», тобто з нереабілітуючих підстав, жодним чином не впливає на вирок суду стосовно обставин вчинення діяння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та їх винності, а відтак зазначений вище вирок Міжгірського районного суду від 20.07.2017 року та обставини встановлені ним правомірно взяті судом до уваги із врахуванням ч.6 ст. 82 ЦПК України.

З даного вироку зокрема вбачається, що відповідачі вчинили хуліганські дії щодо позивача під час яких останньому було нанесено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір спричиненої йому майнової шкоди. Водночас суд виходив із того, що діями відповідачів позивачу спричинено моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на нормах матеріального права та підтверджуються наявними в справі доказами.

Так, у відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, Верховний суд України в п.3 Постанови Пленуму ВСУ від №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Таким чином ушкодження здоров'я є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При цьому судом обґрунтовано враховано, що внаслідок дій відповідачів позивачу спричинено фізичний біль та тілесні пошкодження, такі тілесні ушкодження спричинені в районі обличчя потерпілого, що створює додаткові незручності, тілесні ушкодження спричинені множиними ударами і супроводжувалися особливою зухвалістю. Розмежовуючи відповідальність кожного з відповідачів та стягуючи з ОСОБА_1 6000 грн. , а з ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди, суд правомірно врахував, що згідно вироку саме ОСОБА_1 був ініціатором та активним учасником протиправних дій, а дії ОСОБА_1 були менш активними. Визначений судом таким чином розмір моральної шкоди, що підляже стягненню з кожного з відповідачів, на думку колегії суддів відповідає засадам розумності, добросовісності та справедливості. Підстав для зімни такого розміру в сторону зменшення апеляційний суд не знаходить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду від 13 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.08. 2018 року.

Головуючий:

Судді: