Справа № 583/4924/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., вивчивши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2016 року, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначивши розмір аліментів у фіксованій сумі, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

21.11.2018 року головуючим суддею Ярошенко Т.О. по справі була подана заява про самовідвід в звязку з тим, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачка ОСОБА_1, працювала помічником судді до виходу у відпустку по догляду за дитиною, і вказана обставина може викликати сумнів у неупередженості судді Ярошенко Т.О. під час розгляду даної справи.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, який розглядає справу.

У відповідності до ч. 2 ст. 40 ЦПК України суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності (справа Фіндлей, ор. сіt).

Як зауважував Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа леКомпта, ван Лейвена і де Мейра). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта, П'єрсака і де Куббера).

За таких обставин суд вважає заяву про самовідвід обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Ярошенко Тамари Олександрівни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_4