Постанова

Іменем України

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 696/1617/15-ц

провадження № 61-30612св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - дочірнє сільськогосподарське підприємство «Агрокомплекс»,

треті особи: відділ Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Кам'янська районна державна адміністрація Черкаської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» на ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2017 року у складі судді Шкреби В. В та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренко Ю. В., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» (далі - ДСП «Агрокомплекс»), треті особи: відділ Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Кам'янська районна державна адміністрація Черкаської області (далі - Кам'янська РДА Черкаської області), про визнання договору оренди землі припиненим та повернення земельної ділянки.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у 2010 році між нею та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки до 2015 року. У встановленому законом порядку, до закінчення строку дії договору оренди, вона направила відповідачу лист про те, що не бажає продовжувати договірні відносини. Разом з тим ДСП «Агрокомплекс», після закінчення строку дії договору продовжує користуватися її земельними ділянками.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати припиненими договори оренди землі від 16 вересня 2010 року № 112 та № 113, укладених між нею та ДСП «Агрокомплекс», щодо земельної ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які розташовані на території Райгородської сільскої ради Кам'янського району Черкаської області та зобов'язати ДСП «Агрокомплекс» повернути їй земельні ділянки.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав до суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2017 року клопотання представника позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог - задоволено.

Залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_5 до ДСП «Агрокомплекс», треті особи: відділ Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Кам'янська РДА Черкаської області про визнання договору оренди землі припиненим та повернення земельної ділянки в частині визнання припиненим договору оренди землі від 16 вересня 2010 року № 112, укладеного між ОСОБА_4 та ДСП «Агрокомплекс», щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Райгородської сільської ради Кам'янського району Черкаської області з 16 вересня 2015 року та в частині зобов'язання ДСП «Агрокомплекс» повернути ОСОБА_4 земельні ділянки.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду на належній стадії судового розгляду й у встановлений законом спосіб. Заява не протирічить закону і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 вересня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, виходив із того, що оскільки форма довіреності, наданої представником позивача, відповідає формі, в якій має вчинятися правочин, посвідчена відповідною посадовою особою, яка має такі повноваження, а запис про її посвідчення внесено до реєстру, відсутні підстави вважати вказану довіреність нікчемною.Крім того, недійсність довіреності представника позивача не є предметом розгляду цієї цивільної справи, адже ДСП «Агрокомплекс» оскаржує ухвалу про залишення без розгляду частини позовних вимог, тому суд не зобов'язаний перевіряти наявність порушень, вчинених секретарем Райгородської сільської ради при посвідченні вказаної довіреності.

У жовтні 2017 року ДСП «Агрокомплекс»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2017 року та ухвалуАпеляційного суду Черкаської області від 26 вересня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права. Крім того, у довіреності не зазначено чіткої адреси проживання довірителя. Секретар Райгородської сільської ради вийшла за межі делегованих Постановою Кабінету Міністрів України № 419 повноважень та посвідчила довіреність на право розпорядження нерухомим майном.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Судууказану справу.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно із положеннями статті 207 ЦПК України 2004 року залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про залишення частини позовних вимог без розгляду, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що відповідно до статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав таку заяву, і закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним.

Отже, доводи ДСП «Агрокомплекс» про те, що суд не врахував його думку щодо залишення частини позовних вимог без розгляду, не є підставою для скасування оскаржуваних ним ухвал.

При цьому судами враховано, що суд не зобов'язаний при вирішенні відповідного питання з'ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв'язку з якими така заява подана.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права спростовуються висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що правом звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду у контексті пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року процесуальний закон наділяє виключно позивача, тому таке його право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. Таким чином шляхом звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду позивач через уповноваженого ним представника розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, тому твердження заявника про порушення судами вимог закону щодо диспозитивності є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвал, та зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Подати суду заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача і суд, за результатами розгляду такої заяви зобов'язаний залишити позов без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Безпідставними є доводи заявника щодо законності договірних відносин між ОСОБА_5 та ДСП «Агрокомплекс», чинності укладених між ними договорів оренди, оскільки такі доводи не мають жодного значення при перегляді ухвали про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Твердження заявника про те, що довіреність ОСОБА_5 видана на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не відповідає вимогам закону щодо форми та порядку її посвідчення, є необґрунтованими, оскільки вказана довіреність відповідає вимогам закону, а доказів того, що секретар сільської ради не уповноважена здійснювати її посвідчення, заявником надано не було. При цьому суд вважає, що оскаржуваними заявником ухвалами судів першої та апеляційної інстанції не порушені його права.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом дотримано норми процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою у зв'язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» залишити без задоволення.

Ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик