Справа № 638/251/18
Провадження № 2/638/2193/18
"05" грудня 2018 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участю секретаря Котяш Н.В.
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, знання з реєстрації за місцем мешкання,
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із названою позовною заявою, якою просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: м. Харків, вул. Зачепилівська, 30, та зняти його з реєстраційного обліку за названою адресою.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що позивач проживає у будинку за адресою м. Харків, вул. Зачепилівська, 30, який належить позивачу на праві приватної власності. Разом із позивачем у вказаному житлі зареєстровано ОСОБА_2, колишнього чоловіка його доньки, який не проживає за місцем реєстрації більше трьох років.
Фактичне місце проживання та контакти відповідача позивачу не відомі. Факт реєстрації відповідача у будинку позивача збільшує витрати на утримання будинку, що накладає на нього певний фінансовий тягар, який за існуючих обставин йому дуже важко здолати.
У звязку із зазначеним позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.
У судове засідання зявився позивач, яким позовні вимоги підтримано на викладених у позовній заяві підставах. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, поштові повідомлення повернуті до суду за закінченням терміну його зберігання.
За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності відповідача в заочному порядку.
Оскільки відповідач, з огляду на положенняст.128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи , проте в судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На кожну із сторін покладається обовязок доказування. Принцип змагальності відноситься до числа основоположних принципів цивільного процесуального права, дотримання якого створює необхідні передумови для правильного розгляду і вирішення цивільних справ. Принцип змагальності закріплює активність сторін та інших беруть участь у справі осіб у доказової діяльності.
Згідно ст. 76-80 ЦПК України, докази сторін мають бути належними, допустимими, достатніми й достовірними.
Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Так, позивач є власником будинку за адресою м. Харків, вул. Зачепилівська, 30, що підтверджується наданою копією договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2001 року.
Відповідно до ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Згідно листа адміністрації Шевченківського району міста Харкова від 24.10.2017 (вих.. № Н-1-1299/0/185-17.02-08), протягом тривалого часу (більше трьох років), доку позивача та її чоловіка за адресою мешкання позивача ніхто не бачив.
Факт реєстрації місця проживання особи породжує збільшення витрат на утримання будинку. Відповідач, згідно встановлених судом обставин, за вказаною адресою тривалий час не проживає, участі у зазначених витратах також не несе, чим обмежує право власності позивача.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Зазначений будинок є житлом відповідача в розумінні ст. 8 Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод (Термін житло в тлумаченні ЄСПЛ означає насамперед місце до особа є «вдома», незалежно від облаштування приміщення відповідно до національного закону «Баклі проти Сполученого Королівства» від 25.09.1996 року)
Окремо ЄСПЛ у рішенні «Кривицька та Кривицький проти України» від 02.12.2010 року. остаточне від 02.03.2011 року, наголошує на наступному:
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та розяснити позивачу, що рішення суду питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому після набрання рішенням законної сили позивач має звернутись по його виконання у зазначений орган.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід другої групи, суд стягує судовий збір у розмірі 704,80 грн. з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись стст. 317, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: м. Харків, вул. Зачепилівська, 30.
Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: м. Харків, вул. Зачепилівська, 30.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка має відповідати вимогам статті 285 ЦПК України та може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення виготовлено 14 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: Шишкін О.В.