Єдиний унікальний номер: 448/1746/16-ц
Провадження № 2/448/72/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15.08.2018 року м.Мостиська

Єдиний унікальний номер 448/1746/16-ц

Провадження № 2/448/72/18

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 не зявився,

відповідач ОСОБА_2 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Представник позивача 28.12.2016року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 28.11.2014року між позивачем ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7585210, за яким було застраховано транспортний засіб автомобіль марки «Пежо Партнер», реєстр. номер НОМЕР_1.

Вказує, що 26.12.2014року в м. Львові на перехресті вул. Левандівська та вул. Шевченка відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Тойота», реєстр.номер ВС3939АХ, водієм та власником якого є ОСОБА_4, та вищевказаного застрахованого автомобіля марки «Пежо Партнер», реєстр. номер НОМЕР_1, водієм та власником якого є відповідач ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 23.01.2015року відповідача визнано винним у вищевказаній ДТП.

Зазначає, що потерпілий у вищевказаній ДТП звернувся до позивача із відповідною заявою з метою отримання страхового відшкодування за завдану шкоду, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача (винуватця ДТП) була застрахована згідно з полісом №АІ/7585210. Позивач на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого розмірі 5037,87 гривень.

Також зазначає, що відповідно до постанови Мостиського районного суду Львівської області від 23.01.2015року встановлено, що відповідач будучи причетним до вищевказаної ДТП залишив місце пригоди, у звязку із чим відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст..122-4 КУпАП.

Стверджує, що відповідно до п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Отже, за таких обставин вважає, що є підстави для звернення до відповідача з регрес ним позовом про відшкодування завданої шкоди.

З огляду на наведене просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5037,87 гривень, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору.

У судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду письмове клопотання (а.с.31), в якому просить суд справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд справу розглянути у його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Зазначає, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, такий зафіксований правоохоронними органами та судом, винна в ДТП особа притягнута до адміністративної відповідальності, страхове відшкодування виплачене добровільно. Вважає, що сам по собі факт залишення місця ДТП не може бути основою ухвалення рішення, яке повинно базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у деліктних зобовязаннях. Крім цього залишення водіями місця ДТП жодної небезпеки правам та інтересам інших фізичних осіб не заподіяло і дії відповідача жодним чином не зменшили розмір завданої шкоди та не запобігли її виникненню.

У даному випадку він допустив формальні порушення законодавства, що жодним чином не перешкодили страховій компанії встановити вказані обставини. Змінити пошкодження автомобіля, з метою спотворити розмір страхового відшкодування було неможливо. Залишення місця ДТП не дає страховику безумовного права на отримання регресного відшкодування. Таким чином, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2014року в м. Львові на перехресті вул.Левандівська та вул.Шевченка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», реєстр.номер ВС3939АХ, водієм та власником якого є ОСОБА_4 (а.с.5), та автомобіля марки «Пежо Партнер», реєстр.номер ВС8674ЕВ, водієм та власником якого є відповідач ОСОБА_2, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Так, відповідно до постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.01.2015 року (а.с.5,6) у справі №448/53/15-п, яка набрала законної сили, встановлено, що 26.12.2014 року о 20 год. 10 хв. в м.Львові, на перехресті вул. Левандівська-вул. Шевченка, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки Пежо Партнер, реєстр. номер НОМЕР_1, перебуваючи на смузі, з якої робиться поворот праворуч, повернув ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Ауріс», реєстр. номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, спричинивши його пошкодження, після чого залишив місце ДТП. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.10 «а», 16.10 Правил дорожнього руху України.

Даною постановою відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 306 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, залишення відповідачем місця вищевказаної ДТП, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.01.2015 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Із матеріалів справи відомо, що на момент вищевказаної ДТП транспортний засіб відповідача, а саме: автомобіль марки «Пежо Партнер», реєстр.номер ВС8674ЕВ, був застрахований у ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7585210 (а.с.3), відповідно до якого ліміт відшкодування майнової шкоди становить 50000грн, франшиза 0грн.

28.08.2015року потерпіла у вищевказаній ДТП ОСОБА_4 звернулася до позивача ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату їй страхового відшкодування (а.с.3,4).

На підставі страхового акту №1479.609.15.01.01 від 11.09.2015року (а.с.11,12) позивач ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» виплатила потерпілій ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 5037,87 гривень.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: копією полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» №АІ/7585210(а.с.3); копією заяви потерпілої ОСОБА_4 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 28.08.2015року (а.с.3,4); копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 719284 (а.с.5); копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.01.2015 року (а.с.5,6); копією акту огляду пошкодженого ТЗ від 03.09.2015року (а.с.6,7); копією страхового акту №1479.609.15.01.01 від 11.09.2015року (а.с.11,12); витягом із відомостей про оплати страхового відшкодування від 18.11.2015року (а.с.13).

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 «СК «Альфа Страхування» №АІ/7585210 є договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання в тому числі, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 33.1.1 п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до вимог п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідності до п.п. "в" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач ОСОБА_2, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, то суд вважає, що у позивача на підставі п.п. "в" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникла право вимоги до відповідача в порядку регресу.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що сам по собі факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не є підставою для пред'явлення регресного позову, з покликанням, зокрема, на постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, оскільки у ній йдеться про факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку (п.п. "ґ" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), а не щодо обставин, які стали підставою для подання даного позову, а саме залишення водіями місця ДТП (п.п. "в" п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 цього Закону).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5037,87 гривень.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 1378 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3), 05.02.1975року народження, жителя та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (місцезнаходження: 02160, м.Київ, пр-т. Соборності, 19; ідентифікаційний код - 30968986) суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5037 (пять тисяч тридцять сім) гривень 87 копійок, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус