Постанова

Іменем України

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 283/688/16-ц

провадження № 61-4355св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2017 року у складі судді Тимошенка А. О. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Григорусь Н. Й., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» (далі - ПАТ «Банк Національний Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просило стягнути кредитну заборгованість.

Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2014 року між банком та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 290 000 грн, із сплатою 22 % річних та строком користування до 10 вересня 2017 року.

Також 11 вересня 2014 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за належне виконання позичальником кредитного договору.

Взяті на себе кредитні зобов'язання ФОП ОСОБА_5 належним чином не виконує, станом на 25 січня 2016 року заборгованість по кредиту становить 266 600 грн, а по відсотках 46 627 грн 82 коп. Також йому нараховано пеню за прострочення сплати кредиту і відсотків, штраф за прострочення сплати кредиту і відсотків, 3 % річних від простроченої суми кредиту і відсотків та інфляційні виплати за прострочення сплати кредиту і відсотків. Загальна сума заборгованості становить 451 507 грн 70 коп.

Оскільки ОСОБА_4 поручилась у повному обсязі відповідати за виконання ФОП ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, тому банк просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року, позов ПАТ «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії в розмірі 342 302 грн 25 коп., що виникла станом на 25 січня 2016 року і складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 266 600 грн; заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 46 627 грн 82 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 17 172 грн 38 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом в розмірі 5 406 грн 40 коп.; 3 % від простроченої суми кредиту в розмірі 1 368 грн 46 коп.; 3 % від простроченої суми відсотків за користування кредитом в розмірі 363 грн 98 коп.; інфляційних виплат за час прострочення сплати заборгованості по кредиту в розмірі 7 763 грн 21 коп.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позичальник належним чином кредитні зобов'язання не виконує. ОСОБА_4 поручилась у повному обсязі відповідати за виконання ФОП ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, а тому наявні підстави для стягнення такої заборгованості з поручителя.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що стягнення процентів за підвищеною процентною ставкою, а також нарахування по цій заборгованості пені, суперечить умовам кредитного договору та ЦК України. Банк у встановлений кредитним договором 10-денний термін не повідомив позичальника про підвищення процентної ставки, що є порушенням умов кредитного договору. Не застосовано частину третю статті 538 ЦК України, яка передбачає право зупинити виконання обов'язку, відмовитися від його виконання частково або у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору та договору поруки банк не повідомив у письмовій формі позичальника і поручителя про зміну банківських реквізитів.

Також заявник зазначала, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено її про час, дату і місце проведення судового засідання у суді апеляційної інстанції, що позбавило її права на участь у судовому процесі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 квітня 2018 року справу № 283/688/16-ц передано до Верховного Суду.

У травні 2018 року на адресу суду надійшов відзив ФОП ОСОБА_5, у якому заявник просив задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_4

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою (частина третя статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення).

Згідно із частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки (частина перша статті 305 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення)).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07 листопада 2017 року призначено до розгляду справу на 27 листопада 2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4, про що зобов'язано повідомити осіб, які беруть участь у розгляді справи.

08 листопада 2017 року ОСОБА_4 направлено повістку про виклик до суду, проте поштове відправлення судової повістки на 27 листопада 2017 року повернулося до апеляційного суду без вручення.

У судове засідання на 27 листопада 2017 року телефонограмою було викликано ОСОБА_6 Проте з реєстраційного журналу телефонограм під № 896 містяться відомості, що ОСОБА_6 викликано особисто та як представника ОСОБА_5 (арк. справи 145, 146, том 2). Відсутні відомості, що ОСОБА_6 є представником саме ОСОБА_4

Відповідно до журналу судового засідання ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні як представник третьої особи ФОП ОСОБА_5

Отже, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що про час і місце слухання справи відповідно до статей 74-76 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) відповідач не була повідомлена належним чином, справу в апеляційному порядку розглянуто за її відсутності.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

У касаційній скарзі заявник указувала на неналежне повідомлення її про розгляд справи, що позбавило її права на участь у судовому засіданні.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до статті 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, не можна вважати, що суд апеляційної інстанції дотримався вимог щодо належного повідомлення відповідача про наявність судового спору і неповідомлення ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи порушує вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо неналежного повідомлення про час та дату проведення судового засідання у апеляційному суді, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для обов'язкового скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягаю.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило