КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року місто Київ.

Справа 372/3107/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4165/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року (ухвалену в складі судді Зінченко О.М., інформація про дату складення повного тексту ухвали відсутня) про забезпечення позову в справі за заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_3, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Солнєчний луч», Обухівський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області, треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, ОСОБА_5 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Таким чином справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що має намір у подальшому звернутись до суду із позовною заявою, та просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на машиномісце №3, площею 17 кв.м., розташоване за адресою, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 231, яке належить на праві власності ОСОБА_3 мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову та вжити заходів по забезпеченню позову ОСОБА_2 до ОСББ «Солнєчний Луч», Державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про визнання електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними, визнання недійсним та скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на машино-місце № 3, площею 17 кв. м., розташоване за адресою, АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 231, яке належить на праві власності ОСОБА_3.

В скарзі посилалася на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначила, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову вказав, що: «...позивач має намір пред'явити позов немайнового характеру, що явно не співмірно із запропонованим заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на машино-місце...»

З таким висновком суду першої інстанції представник заявника не погоджується, оскільки спір з приводу якого ОСОБА_2 планує звернутися до суду, стосується нерухомого майна, право власності на яке в результаті електронних торгів перейшло до ОСОБА_3, а саме машино-місця № 3 площею 17,00 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - машино-місце).

Представник скаржниці вказала на те, що повернення у власність ОСОБА_2 машино-місця, можливе шляхом пред'явлення позову саме немайнового характеру про визнання електронних торгів недійсними, оскільки позов безпосередньо стосується нерухомого майна, позиція районного суду про не співмірність заходу забезпечення позовним вимогам є необґрунтованою.

Не погоджується представник заявниці і з висновком суду першої інстанції по те, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначила, що у ОСОБА_2 є всі підстави вважати, що до пред'явлення позову, а тим більше до кінця розгляду справи, машино-місце може бути продане сьогоднішнім власником - ОСОБА_3 оскільки за нею вже зареєстровано право власності, а тому вона нічим не обмежена у праві розпоряджатися своїм майном. Крім того про підготовку до продажу майна свідчить послідовне зняття арештів з нього, про що ОСОБА_2 зазначалося в заяві про забезпечення позову, яка розглядалась судом першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 також зазначила, що в рамках справи № 372/2894/17 ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26.02.2018 р. в якості забезпечення позову на машино-місце було накладено арешт, проте ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2018 р. - арешт скасовано, при цьому зазначила, що справа №372/2894/17 наразі розглядається у Верховному Суді.

Також вказала на те, що Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06.09.2017 р. у справі № 372/2597/17 в рамках кримінального провадження № 0001394 від 28.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, було накладено арешт на машино-місце, однак ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31.08.2018 р. у справі № 372/2597/17 даний арешт було скасовано.

Посилалась на те, що подальший перепродаж машино-місця, за умови задоволення позову ОСОБА_2, зумовить необхідність витребування цього майна у нового власника, визнання договорів недійсними або здійснення інших юридично значимих дій з боку ОСОБА_2, з метою захисту своїх прав, що в свою чергу призведе до значних часових та грошових витрат, а також і без того великого навантаження на судову систему.

Крім того, районний суд не врахував, що ОСОБА_2 в своїй заяві вказала про те, що при підготовці Висновку від03.01.2018 р. №001-М01/17 експертом в мережі Інтернет виявлено оголошення про продаж машино-місцяплощею 17 кв.м., розташованого за адресою, АДРЕСА_1, що в сукупності є достатніми підставами вважати, що дане оголошення розміщене ОСОБА_3 і стосується продажу машино-місця, що належало ОСОБА_2, оскільки ідентифікуючі дані такі, як площа та адреса цих об'єктів нерухомості повністю співпадають.

Також представник скаржника вважає, щ є безпідставним твердження Обухівського районного суду, що: «Представник позивача просить накласти арешт на машиномісце №3, площею 17 кв.м., однак відомості про належність цього майна певній особі у заяві не конкретизовано», оскільки до заяви долучалася інформаційна довідка з Державного реєстру прав власності, на першій сторінці якої вказано, що право власності на машиномісце зареєстровано за ОСОБА_3

До апеляційного суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Посилалась на те, що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_2, неодноразово зверталася з судовими позовами з приводу спірного майна спочатку приймала участь у справі від імені ОСОБА_5, наразі від імені ОСОБА_2.

Так, у вересні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Солнєчний Луч», Державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, ОСОБА_2 про скасування протоколу про проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності.

ОСОБА_2 в якості третьої особи на стороні позивача приймала активну участь у даному судовому процесі, надавала письмові пояснення, підтримувала позовні вимоги ОСОБА_5, нею було замовлено рецензію на Звіт про оцінку вартості машино-місця № 3 від 30.11.2016 року, ініційовано проведення оціночно-будівельного дослідження з наданням висновку про оцінку машиномісця № 3, розташованого по АДРЕСА_1 та надано висновок експерта від 03.01.2018 року № ООІ-МОІ/17.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_5, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідачів, способом захисту якого є визнання електронних торгів недійсними.

Суд прийшов до висновку, що порушень порядку проведення електронних торгів, які відбулися 03.05.2017 року, за якими права позивача ОСОБА_5 зазнали б обмежень і шкоди, не було. Проведені прилюдні торги відповідали Закону України &q? і;Про виконавче провадження&q?ил; та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №28310/5 від 29.09.2016 року.

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2.018 року доповнено рішення Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2018 року та вирішено питання про судові витрати.

При цьому, суд наголосив, що третя особа ОСОБА_2 підтримувала

позовні вимоги, тому понесені нею витрати слід покласти саме на позивача ОСОБА_5, оскільки у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 02.08.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 02.04.2018 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2018 року залишено без змін.

Колегія суддів Апеляційного суду Київської області дійшла висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 га чинного на момент проведення спірних електронних торгів, та доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивача порушені.

Судом апеляційної інстанції відхилено доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо порушень, допущених державним виконавцем при проведенні виконавчих дій, оскільки дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

При цьому, колегія суддів Апеляційного суду Київської області звернула увагу на те, що позивач ОСОБА_5, будучи боржником у виконавчому провадженні, не реалізував своє право на оскарження дій державного виконавця.

У січні 2018 року адвокат ОСОБА_1, насправді захищаючи інтереси ОСОБА_5, звернулася вже від імені ОСОБА_2 до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСББ «Солнєчний луч», ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанов державного виконавця.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Борискевича А.І. щодо не визначення частки майна боржника ОСОБА_5 у зведеному виконавчому провадженні № 53666522, в задоволенні інших вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку &q?, ;Солнєчний луч&q? О; задоволено повністю, ухвалено нову постанову, якою рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи: ОСОБА_5, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку &qu о;Солнєчний луч&qu О;, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій закрито.

Колегія суддів при розгляді зазначених вище апеляційних скарг вказала на обґрунтованість посилань Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку &q?нт;Солнєчний луч&q? О; стосовно непідсудності даного спору адміністративному суду. Суд апеляційної інстанції роз'яснив позивачу ОСОБА_2 право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Зазначені вище дії , зазначає відповідач, ставлять під сумнів процесуальну можливість звернення ОСОБА_2 до суду із позовною заявою до ОСББ &qusp;Солнєчний Луч&qula;, Державного підприємства &quol;СЕТАМ&qu>д;, Обухівського міеькрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області та ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності, оскільки предмет такого позову є повністю тотожним предмету позовної заяви ОСОБА_5 до Обухівського районного суду Київської області до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків (Солнєчний Луч», Державного підприємства «СЕТАМ», Обухівського міськрайонного відділу-державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, ОСОБА_2 у справі № 372/2894/17, що розглядалась Обухівським районним судом Київської області, рішенням якого від 02.04.2018 року, що набрало законної сили 02.08.2018 року, в задоволенні позову було повністю відмовлено.

Відповідач вважає, що вирішення цього спору у вибраний ОСОБА_2 спосіб є безперспективним, оскільки не забезпечує ефективне поновлення порушених прав та не призведе довідновлення того становища, яке існувало до зазначених дій та безпосередньо до проведених електронних торгів, оскільки спірне майно, яке ОСОБА_2 вважає спільною сумісною власністю, відчужено, у зв'язку з чим поновлення права, яке вона вважає порушеним, є неможливим у заявлений нею спосіб.

Також відповідачка зазначила про неодноразові факти накладення арешту в рамках кримінального провадження на спірне майно, та вказала на те, що за її заявою всі арешти скасовано, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001394 від 28.08.2017 року закрите у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 190 КК України.

Крім того, відповідачка повідомила апеляційний суд про те, що наразі , вона не є власником машиномісця №3, площею 17 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 доводи скарги підтримала та пояснила суду, що на даний час, майно, на яке вони просили накласти арешт вже відчужено і ОСОБА_3 не належить.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що заявником не доведено , що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із вимогами, які в майбутньому має намір заявити заявник.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного:

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; та інші .

Суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

За змістом п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник повідомила суд, що вона в подальшому планує звернутись до суду лише з вимогами немайнового характеру. Посилання на те, що в разі задоволення таких вимог, машино-місце повинно повернутись у її власність не відповідає дійсності, оскільки остання не інформувала суд, що вона готує позов про визнання за нею права власності, застосування наслідків недійсності правочину, що є вимогами майнового характеру, або скасування державної реєстрації про право власності на це майно за новим власником, або про витребування майна.

Таким чином, висновок суду про неможливість застосування способу забезпечення у виді арешту майна, через його неспівмірність з тими вимогами, які планувала заявити заявник повністю відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що майно, на яке заявник просить накласти арешт належить особі, яка не залучена до розгляду даної справи, а тому задоволення апеляційної скарги , з урахуванням цих обставин є неможливим, оскільки таке судове рішення буде порушувати законні права та інтереси нового власника.

Арешт, відповідно до ст. 150 ЦПК України, може бути накладено лише на майно відповідача, а тому, колегія суддів роз'яснює, що заявнику необхідно подати позовну заяву до особи, за якою на даний час на праві власності зареєстровано спірне майно та одночасно подати заяву про забезпечення поданого позову, шляхом накладення арешту .

Крім того, колегія суддів також враховує доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо ухвалення рішень судів, які набрали законної сили, якими встановлено обставини, щодо не порушення порядку проведення електронних торгів, на яких відчужувалось майно.

Подаючи заяву про накладення арешту на майно, заявниця не навела способи зустрічного забезпечення, в разі порушення прав нових власників майна його арештом, під час судового розгляду позовних вимог, які планувала заявити ОСОБА_2

Посилання на те, що зустрічне забезпечення за обставинами даної справи не вимагається, через відсутність підстав вважати, що відчуження майна ОСОБА_2 не може ускладнити виконання рішення про відшкодування збитків завданих арештом нерухомого майна є недоведеними та не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому колегія суддів виходить з того, що в разі арешту нерухомого майна, його власнику можуть бути завдані значні збитки, розмір яких, з урахуванням тривалості розгляду справ судами, повинен бути забезпечений.

Також апеляційний суд враховує, що з 16 жовтня 2018 року ОСОБА_2 до грудня 2018 року так і не подала будь-якого позову про захист її порушених прав.

Ухвала районного суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому керуючись ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подала. Іншими учасниками не заявлено до відшкодування понесених ними судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 04.12.2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М. Іванченко