Провадження № 22-ц/780/1850/18 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 47 29.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання з батьком дітей та стягнення аліментів на їх утримання,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення доказів задоволено.

Забезпечено докази та витребувано в органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 чи з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду позивач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність, грубе порушення норм процесуального права, а також на те, що ухвала винесена з перевищенням повноважень судом, який на свій розсуд змінив прохальну частину, без сплати судового збору, що є підставою для скасування ухвали суду.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що представником відповідача не дотримання вимог подання клопотання про витребування (забезпечення) доказів, зокрема: клопотання подано без дотримання письмової форми в порядку ч.1 ст. 117 ЦПК України; не зазначено обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; не зазначено підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, з урахуванням того факту, що діти не проживають постійно у Києво-Святошинському районі Київської області та на даний час ОСОБА_4 з 2017 року проживає в м. Черкаси, де і навчається, а ОСОБА_5 проживала у м. Черкаси до 10 грудня 2017 року, де відвідувала дитячий заклад; не надано доказів вжитих особою, яка подає клопотання, заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу: не сплачено судовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що клопотання про забезпечення доказів було усно озвучено його представником у судовому засіданні, а письмово викладене безпосередньо в прохальній частині зустрічної позовної заяви та обґрунтовано дане клопотання з посиланням на ч.5 ст. 19 СК України.

Також зазначає, що ст. 84 ЦПК України не містить вказівок на необхідність сплати судового збору та надання суду доказів такої сплати, тому клопотання не було оплачено судовим збором, проте судовий збір був оплачений при поданні зустрічної позовної заяви до суду.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про витребування доказів, виходив з того, що у відповідача є складнощі в отриманні та наданні доказів суду, які є необхідними для повного, всебічного та об'єктивного розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції не обґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно ч.ч. 5-7 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

2. Заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

3. За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за вищенаведеними позовами.

Представником відповідача під час судового засідання було заявлено клопотання про витребування у органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір'ю ОСОБА_2 чи з батьком ОСОБА_3

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року під час попереднього судового засідання за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів. Закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів. У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені ч.1 ст. 134 ЦПК (1618-15), а в разі невідповідності заяви цим вимогам застосовуються наслідки, встановлені ч.ч. 1 і 2 ст. 121 ЦПК.

Як вбачається зі змісту клопотання про забезпечення доказів, останнє не відповідає встановленим ст.117 ЦПК України вимогам, а саме, не зазначено: обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявникові, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції передчасно задовольнив клопотання про забезпечення доказів, не взявши до уваги те, що таке клопотання не відповідає вимогам, встановленим ст. 117 ЦПК України, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» №5 від 12 червня 2009 року, оскільки не зазначено обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; обґрунтування необхідності забезпечення доказів, що призвело до порушення процесуального законодавства при постановленні ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, а клопотання про забезпечення доказів підлягає поверненню заявникові відповідно до ч.4 ст.117, 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 117, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Клопотання ОСОБА_3 про забезпечення доказів повернути заявнику.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: