Справа № 496/2268/18
Провадження № 2/496/1258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дранікова С.М.

при секретарі - Кузьміній О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Холоднобалківської сільської Ради Біляївського району Одеської області про визнання факту проживання та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, в якому просить суд, відповідно до уточнених позовних вимог, встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 25.04.2017 року у період більше пяти років до моменту смерті, та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем 4 ї черги; визнати за ОСОБА_1 в прядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0125 га, кадастровий номер :01:002:0142. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 квітня 2017 року помер ОСОБА_4, який мешкав за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Холодна Балка, вул. Ювілейна, 15, з яким позивач прожив більш ніж 5 років. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення, на підставі Розпорядження Біляївської державної адміністрації №402/2005 від 10.06.2005 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0125 га, кадастровий номер :01:002:0142, яку він фактично прийняв після смерті жінки ОСОБА_5, яка померла 12 жовтня 2012 року, але не отримував свідоцтво про спадщину. Окрім позивача спадкоємцями спадщини є його діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, які відмовились від своїх часток у спадщині, оскільки не подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. На момент хвороби ОСОБА_4 позивач взяв на себе відповідальність по догляду за ним, забезпечуючи його усім необхідним, в тому числі і ліками, які були йому необхідні. В звязку з тим, що на сьогоднішній день земельну ділянку не прийняли, позивач, хоче прийняти зазначене майно, як спадкоємець 4 черги спадкування.

Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували, надавши до суду відзив, в якому зазначили, що позивачем не було надано доказів про те, що він проживав з ОСОБА_4П, однією сімєю не менш як 5 років до відкриття спадщини. Посилання позивача на те, що проживання та ведення спільного побуду буде підтверджено показаннями свідків, не може бути єдиним ефективним доказом вказаної обставини у справі, а й має узгоджуватись письмовими доказами. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які б відповідали нормам матеріального права.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 доглядали ОСОБА_2, ОСОБА_10 та його онука Ольга. Зі слів свідків, вони його відвозили, по необхідності, в лікарню. Ким ОСОБА_4 приходиться ОСОБА_1, свідки не знають.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, свідків, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.04.2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом від 05.05.2017 року, зареєстрованим Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №494.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка була надана на підставі Розпорядження Біляївської районної державної адміністрації №402/2005 від 10.06.2005 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0125 га, кадастровий номер :01:002:0142 яку він фактично прийняв після смерті жінки, ОСОБА_5 12 жовтня 2012 року, але не отримував свідоцтво про спадщину.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачає ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як встановлено ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Рішення Коституційного суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, а саме п.6 встановлено, що до членів сімї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для суспільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було надано до суду будь-яких доказів, щодо проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як 5 років до відкриття спадщини, ведення спільного господарства, направлення спадкодавця на лікування, піклування, підтримку. Свідки в судовому засіданні вказали, що позивача вони не знають, що ОСОБА_4 доглядали його син, дружина сина та його онука, позивача вони не бачили біля спадкодавця. Тому суд вважає, що позивачем не було надано достатньо доказів, як того вимагає ст. 80 ЦПК України, відповідно до яких суд би у їх сукупності зміг дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, тому в задоволенні позову слід відмовити, в звязку з недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.1264, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд:

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Холоднобалківської сільської Ради Біляївського району Одеської області про визнання факту проживання та визнання права власності відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 грудня 2018 року.

Суддя Драніков С.М.