ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Харків

Справа № 635/806/17

Провадження № 22-ц/818/100/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

Відповідач: ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за

апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М.,-

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» згідно ст.37 ЦПК України) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № від 18 грудня 2011 року у розмірі 20500,21 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 18 грудня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 8288 грн. строком на 12 місяців. 22 грудня 2014 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перешли всі права вимоги за кредитним договором № від 18.12.2011. Посилаючись на те, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 16 січня 2017 року утворилася вказана заборгованість у розмірі 20500,21 грн. (18953,21 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 1547 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом), позивач просив стягнути вказаний борг з відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявила відповідач.

На зазначене рішення суду першої інстанції Падалка О.О. - представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу було відхилено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року було залишено без змін.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачка отримала кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок строком на 12 місяців.

Тому, встановивши, що строк дії картки закінчився у грудні 2012 року, а з позовом до суду за захистом порушеного права ТОВ «ОТП Факторинг» звернулось лише у лютому 2017 року, апеляційний суд погодився з висновком районного суду про пропуск позивачем строку позовної давності. Також суд зазначив, що банк не надав доказів переривання позовної давності сплаченого відповідачкою кредиту.

Постановою Верховного суду від 25 липня 2018 року було частково задоволено касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові Верховного Суду зазначено про порушення судом апеляційної інстанції вимог закону, оскільки він не перевірив, чи наявні підстави для застосування статті 264 ЦК України щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у разі якщо наявна заборгованість за кредитним договором, щодо якої строк позовної давності для звернення до суду не пропущено.

Беручи до уваги зазначене, з матеріалів справи вбачається наступне.

У апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що договір від 18.12.2011 № є змішаним, адже у ньому місяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька різних видів фінансових послуг споживчого кредитування та ви чада і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Порушення судом процесуальних норм стали підставою для невірних висновків суду щодо підстав виникнення заборгованості за кредитним договором та їх обчислення.

Вказує на помилковий висновок суду щодо підстави у відмові позову в зв'язку із закінченням строку дії договору 18 грудня 2012 року і відсутністю виплат відповідачем за кредитним договором протягом останніх трьох років, оскільки згідно умов договору він діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по ньому в повному обсязі, тому є чинним і строк позовної давності застосуванню не підлягає.

Крім того вважає, що направивши вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором кредитор змінив строки виконання зобов'язання, надавши відповідачу тридцятиденний термін на добровільне виконання вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 18 грудня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8 288 грн шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії до карткового рахунку, строком на 12 місяців.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги не реагувала, унаслідок чого станом на 16 січня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 20 500 грн 21 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 18 953 грн. 21 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1 547 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_1, у якій вона просить застосувати строк позовної давності (а.с.34).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Зі змісту кредитного договору № від 18.12.2011 вбачається, що п.1.4.2 встановлено погашення суми отриманого кредиту щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів, який є невід'ємною частиною договору (п.1.2.1).

Із наданої позивачем виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 здійснила 20 червня 2014 року, що свідчить про переривання строку позовної давності.

На спростування вказаних доводів позивача ОСОБА_1 жодних пояснень чи заперечень надано не було.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду у лютому 2017 року, останній платіж відповідачем було здійснено 20 червня 2014 року, тобто загальна позовна давність у три роки встановлюється до червня 2017 року.

Враховуючи вищенаведене і доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 18 грудня 2011 року у розмірі 20500 грн.. 21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 18 953 грн. 21 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 547 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Сплачено позивачем за звернення до суду першої інстанції з позовом 1600 грн., за подання апеляційної скарги - 1760 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3360 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року- скасувати і ухвалити нове. Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (р/р3333, ІК 36789421, вул. Фізкультури, 28-Д, м. Київ, 03680) заборгованість за кредитним договором № від 18 грудня 2011 року у розмірі 20500 (двадцять тисяч п'ятсот) грн.. 21 коп. та судовий збір в сумі 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн.., а всього - 23860 (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят) грн.. 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 10 грудня 2018 року