Номер провадження: 22-ц/785/2318/18
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за часті секретаря - Сідлецької Ю.С.

з участю: представника відповідача приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» і представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року (суддя Мурзенко М.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про стягнення страхового відшкодування,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

09.11.2016 року ОСОБА_3 звернулась із позовом у своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» (далі-Товариство) про стягнення страхового відшкодування за договором комплексного страхування подорожуючих за межами України у розмірі 3 000 євро у рівних частках.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_5,1983 року народження, матір'ю якої є позивачка, а сином неповнолітній ОСОБА_4, в період з 26.09.2014 року по 01.10.2014 року мала намір виїхати до Амстердаму з метою зустрітись зі своїм знайомим А. Карафотіу, для чого оформила авіаквитки туди і назад за маршрутом Одеса-Амстердам через Варшаву. 27.09.2914 року ОСОБА_5 прибула до Амстердаму де 28.09.2014 року зустрілася із А. Карафотіу та прибула з ним на судно «Anangel Explorer». Через зникнення ОСОБА_5 правоохоронними органами Норвегії проведено слідство, за результатами якого вироком суду першої інстанції від 01.12.2015 року А. Карафотіу визнано винним у вбивстві ОСОБА_5 і засуджено до тюремного ув'язення. Судом другої інстанції вирок змінено у частині визначення міри покарання. Вироками обох судів встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала в період з 20.30 години 30.09.2014 року до 08.00 години 02.10.2014 року.

Оскільки тіло ОСОБА_5 не знайшли, виникла необхідність в оголошенні ОСОБА_5 померлою. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року ОСОБА_5 оголошено померлою 02.10.2014 року, а ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 року роз'яснено рішення суду від 18.04.2016 року, що ОСОБА_5 оголошено померлою 30.09.2014 року.

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації від 23.06.2016 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано сиротою, а позивачку визнано опікуном неповнолітнього.

У встановленому законом порядку позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини нею і неповнолітнім ОСОБА_4 В заяві про прийняття спадщини, зокрема зазначено, що 26.09.2014 року ОСОБА_5 уклала з Товариством договір комплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698, а тому вона і син спадкодавця мають право на спадкування страхового відшкодування у зв'язку зі смертю ОСОБА_5

Посилаючись на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що відповідач не надав нотаріусу необхідні документи, позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, відмова Товариства у виплаті страхового відшкодування із посиланням на те, що вбивство спадкодавця не є нещасним випадком і відповідно страховим випадком не ґрунтується на законі, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивачки страхове відшкодування у сумі 3 000 євро еквівалент 88 350,99 гривень і судові витрати на користь держави.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник Товариства просить рішення суду від 29.03.2017 року скасувати і прийняти нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Товариства зазначає: між відповідачем і ОСОБА_5 26.09.2014 року дійсно укладався Договір комплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698 (далі-Договір) і всі умови цього договору викладені у Додатку №1 до Договору; відповідно до п. 3.4.3 Додатку №1 до Договору страховим випадком є смерть особи внаслідок нещасного випадку, яким є раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров'я застрахованої особи або її смерть; до таких подій п.3.3 Додатку №1 до Договору відносить: травматичне пошкодження, випадкове гостре отруєння рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом або поліомієлітом; розриви (поранення органів) або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій; Договір містить вичерпний перелік подій, які визнаються нещасним випадком; заявлений позивачкою випадок не є страховим, оскільки мають місце протиправні дії третіх осіб, що не може бути кваліфіковано як нещасний випадок згідно умов Договору; суд безпідставно послався на те, що ОСОБА_5 не була ознайомлена з умовами Додатку №1 до Договору; позиція суду, що вбивство, як подія, не зазначено у Договору як виключення зі страхових випадків суперечить фактичним обставинам і є протизаконною; суд взяв до уваги одні положення Договору і проігнорував інші чим неповно з'ясував обставини справи; відсутність підписку ОСОБА_5 на Додатку до Договору, тобто не чинність всього Додатку не дає підстав для стягнення страхового відшкодування; при прийнятті рішення суд повинен був насамперед виходити з вимог ст. 8 Закону України «Про страхування», при цьому, суд зазначив норми матеріального права, однак не застосував їх; суд не послався в рішенні на умови договору і не взяв до уваги положення п.3.3 Додатку №1 до Договору; заявлена подія не підпадає під ознаки страхової згідно умов Договору; Договором встановлено вичерпний перелік подій, які визнаються страховими, а тому перераховувати у договорі усі можливі інші події в якості виключень не є ані можливим, ані доцільним; подія вбивство договором страхування серед переліку випадків, що визнаються страховими, не передбачена.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачки зазначив: апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою; представник відповідача визнав, що страховим випадком (по страхуванню від нещасного випадку під час подорожі, п.3.4.3 Додатку до Договору) є смерть застрахованої особи внаслідок смерті; п. 3.3 Додатку до Договору визначено, що саме є нещасним випадком і встановлено, що Карафотіу не планував вбивство ОСОБА_5, а смерть настала внаслідок тілесних ушкоджень, що отримані не в результаті спланованого вбивства, а через збіг обставин; ствердження апелянта, що заявлена подія не підпадає під ознаки страхової відповідно до умов Договору безпідставні, суперечать обставинам справи і вимогам закону, ст. ст. 979, 990 ЦК України, ст. ст. 8, 25 Закону України «Про страхування» (далі-Закон).

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої та судом апеляційної інстанцій встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

ОСОБА_5 в період з 26.09.2014 року по 01.10.2014 року мала намір виїхати до Амстердаму, для чого оформила авіаквитки туди і назад за маршрутом Одеса-Амстердам через Варшаву для чого 26.09.2014 року уклала із Товариством договір комплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698 (а.с.76,123).

27.09.2914 року ОСОБА_5 прибула до Амстердаму де 28.09.2014 року зустрілася з А. Карафотіу і прибула з ним на судно «Anangel Explorer». Через зникнення ОСОБА_5 правоохоронними органами Норвегії проведено слідство, за результатами якого вироком суду першої інстанції від 01.12.2015 року А. Карафотіу визнано винним у вбивстві ОСОБА_5 і засуджено до тюремного ув'язнення. Судом другої інстанції вирок змінено у частині визначення міри покарання. Вироками обох судів встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала в період з 20.30 години 30.09.2014 року до 08.00 години 02.10.2014 року (а.с.57-60).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 року ОСОБА_5 оголошено померлою 02.10.2014 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2016 року роз'яснено рішення суду від 18.04.2016 року, що ОСОБА_5 оголошено померлою 30.09.2014 року і 28.02.2017 року видано повторне свідоцтво ипро смерть ОСОБА_5 30.09.2014 року (а.с.51,55,56,71,162,163).

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації від 23.06.2016 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано сиротою, а позивачку визнано опікуном неповнолітнього (а.с.50).

Листом від 27.09.2016 року приватний нотаріус повідомила позивачку про необхідність надання додаткових документів для видачі свідоцтва про право на спадщину і повідомила, що Товариство відмовило у виплаті страхованого відшкодування за договором комплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698 з підстав того, що заявлений випадок не є страховим (а.с.52).

Листом від 19.09.2016 року відповідач повідомив позивачку про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.53,54).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування страхової виплати у порядку спадкування за законом, які регулюються нормами ЦК України, Законом, Договором і Правилами добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених головою правління Товариства 04.12.2006 року .

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивачі є спадкоємцями першої черги і після смерті спадкодавця, відповідно до Договору між спадкодавцем та відповідачем, мають право на отримання страхового відшкодування, оскільки мав місце страховий випадок, передбачений умовами Договору (а.с.175-178).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

26.09.2014 року ОСОБА_5 уклала із Товариством договір комплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з : життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката) (ст. ст. 979 ч.1, 980 ч.1, 981 ч.1 ЦК України).

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону).

У разі смерті страхувальника, який уклав договір майнового страхування, його права та обов'язки переходять до осіб, які одержали це майно у спадщину (ст. 994 ч.1 ЦК України).

Позивачі є спадкоємцями першої черги спадкодавця, застрахованої особи ОСОБА_5

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1216 ч.1, 1218, ч.1, 1261 ч.1 ЦК України).

ОСОБА_5, в період подорожі з 26.09.2014 року по 01.10.2014 року, на підставі рішення суду оголошено померлою 30.09.2014 року і видано повторне свідоцтво про смерть 30.09.2014 року (а.с.162).

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 8, 25 Закону).

Пунктом 3.1 Правил добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених головою правління Товариства 04.12.2006 року (далі-Правила), визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату. При цьому, під нещасним випадком за цими Правилам розуміється раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і наслідок якої настав розлад здоров'я застрахованої особи або її смерть; до таких подій п.3.3 Додатку №1 до Договору відносить: травматичне пошкодження, випадкове гостре отруєння рослинами, Хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом або поліомієлітом; розриви (поранення органів) або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій застрахованої особи або її смерть (а.с.93).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за відсутності прямої вказівки у Правилах на вбивство застрахованої особи, як на виключення зі страхових випадків та як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, у даної випадку має місце страховий випадок і за умовами Договору, відповідач повинен виплатити спадкоємцям застрахованої особи страхове відшкодування .

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника відповідача у скарзі, що: позиція суду, що вбивство, як подія, не зазначено у Договорі як виключення зі страхових випадків суперечить фактичним обставинам і є протизаконною; суд не послався в рішенні на умови договору і не взяв до уваги положення п.3.3 Додатку №1 до Договору; заявлена подія не підпадає під ознаки страхової згідно умов Договору; Договором встановлено вичерпний перелік подій, які визнаються страховими, а тому перераховувати у договорі усі можливі інші події в якості виключень не є ані можливим, ані доцільним; подія вбивство договором страхування серед переліку випадків, що визнаються страховими, не передбачена, - не заслуговують з таких підстав.

Відповідно до п.3.1 Правил страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату. При цьому, під нещасним випадком за цими Правилам розуміється раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і наслідок якої настав розлад здоров'я , а саме: травматичне пошкодження, випадкове гостре отруєння рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом або поліомієлітом; розриви (поранення органів) або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій) Застрахованої особи або її смерть (а.с.93).

У даному випадку страховим випадком є не вбивство особи, а смерть застрахованої особи на підставі договорукомплексного страхування подорожуючого за межами України КМ № 5487698 - ОСОБА_5 під час подорожі з 26.09.2014 року по 01.10.2014 року, яка настала 30.09.2014 року.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач порушив право позивачів на отримання страхового відшкодування у порядку спадкування за законом, суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, обґрунтовано захистив порушене право позивачів.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, рішення суду відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч. 1 ЦПК України).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Зважаючи на те, що колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу представника відповідача, відповідач не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування » - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков