Справа № 189/1023/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.12.2018 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. В позовній заяві позивачка зіслалася на те, що вона з 2003 року, проживає у житловому будинку за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, що належав на праві власності ОСОБА_2. 23.10.2001 року ОСОБА_2, померла. Будь-яких спадкоємців в неї не залишилось, а тому зазначений житловий будинок на даний час не має власника. Позивачка продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше 10 років, постійно сплачує комунальні послуги щодо житлового будинку. Крім того, вона має оригінали таких документів як: домова книга, технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, що даткового підтверджує той факт, що вона володіє вказаним житловим будинком добросовісно та відкрито. Рішенням Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 22.11.2007 року №246 вирішено постановити на облік безхазяйного майна, житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області та з метою забезпечення збереження зазначеного житлового будинку та підтримання його у належному стані укласти з нею від імені Покровської селищної ради безоплатний договір найму жилого приміщення. У звязку з чим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що з 2003 року в звязку з усною домовленістю з ОСОБА_3 вона проживає в будинку за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області. Вказаний будинок вона хотіла придбати в останнього, однак не встигла так, як він помер. З 2003 року продовжує відкрито користуватися вказаним будинком, сплачує комунальні платежі, інших осіб, які претендують на будинок не має. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Покровського району Дніпропетровської області направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, рішення по справі просить винести на розсуд суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2003 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, виданим депутатом виконавчого комітету Покровської селищної ради від 21.06.2018 року. (а.с.16).

Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.10.2018 №199, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в смт. Покровське, вул. Соборна, 249 Покровського району Дніпропетровської області зареєстроване за ОСОБА_2П, на підставі свідоцтва про право спадщину за законом, виданого Покровською держнотконторою 24.08.1984 року №2-1045. (а.с.45).

Як вбачається з листа Покровського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 28.09.2018 року №1454/14.40-14, ОСОБА_2 померла 23.10.2001 року. (а.с.44).

Рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 22.11.2007 року №246, вирішено поставити на облік безхазяйного майна житловий будинок, що розташований в смт. Покровське, вул. Леніна, 249; З метою забезпечення збереження житлового будинку та підтримання його у належному стані, до вирішення питання про оформлення чи визнання у судовому порядку права власності на будівлю, укласти з ОСОБА_1, від імені Покровської селищної ради безоплатного договору найму житлового приміщення, житлового будинку по вул. Леніна, 249, терміном на один рік. (а.с.14).

26.11.2007 року між ОСОБА_1 та Покровською селищною радою було укладено договір найму жилого приміщення по вул. Леніна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, строком на 1 рік. (а.с.15).

Отже судом встановлено, що житловий будинок, яким заволоділа позивачка, знаходився на обліку безхазяйного майна Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ніхто крім позивачки, не претендує на те, щоб володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Позивачка, з 2003 року, до дня подачі позову до суду відкрито, добросовісно та безперервно користується домоволодінням, господарськими будівлями та спорудами, постійно проживає в ньому, сплачує комунальні послуги.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існували до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Суд встановив, що період відкритого та добросовісного володіння позивачем будинком складає 15 років.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном 15 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України, ст.ст.328,392,344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СА №658035, виданий 09.01.1998 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 249, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Пустовар