УХВАЛА

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 464/6418/16-ц

провадження № 61-45847ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова Львівської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року апеляційні скаргиГоловного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Прокуратури Львівської області залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року змінено в частині розподілу судових витрат, доповнено резолютивну частину абзацом четвертим такого змісту:

«Стягнути з Прокуратури Львівської області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 по 227,73 грн понесених витрат на проведення експертизи.»

Абзац четвертий резолютивної частини рішення вважається абзацом п'ятим.

В решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року залишено без змін.

12 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) заступник прокурора Львівської області направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року, в якій просив скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Додане до касаційної скарги платіжне доручення свідчить про те, що судовий збір за подання касаційної скарги сплачено не в повному обсязі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позову) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову.

Аналогічне положення містять редакції Закону України «Про судовий збір», чинні на момент подання позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» вказано, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Позов, поданий у серпні 2016 року, містить одну вимогу майнового характеру (про відшкодування моральної шкоди), оскільки зміст такої вимоги полягає у відшкодуванні моральної шкоди шляхом стягнення грошової суми.

Ураховуючи, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, то за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6 000,00 грн (300 000,00 ? 1 % ? 200 %).

Оскільки скаржником вже сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280,00 грн, йому слід доплатити суму у розмірі 4 720,00 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова Львівської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування та прокуратури залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько