ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3746/18
Провадження № 2/210/1727/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" серпня 2018 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_3 з позовною заявою, до Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» і просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток в розмірі 5765,70 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.03.2018 року на підставі наказу від 28.02.2018 року № 7к вона працювала у Державному підприємстві «Криворізьке лісове господарство» на посаді економіста 1 категорії. Наказом від 02.05.2018 року №9к вона була звільнена за згодою сторін, на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України.

В день звільнення позивачу було повернуто трудову книжку, однак у відповідача існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за період з квітня 2018 року по травень 2018 року.

Однак, відповідач, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу в день звільнення всі належні йому кошти. Порушення ст. 116 КЗпП України є підставою для застосування ст. 117 КЗпП України, відповідно до якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як зазначає позивач, розрахунок по заробітній платі з нею було проведено лише 01 червня 2018 року, у звязку з чим, позивач звернулась до суду та просить стягнути на її користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка складає 5765,70 грн.

До початку судового засідання від позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій остання зазначає про те, що вона позов підтримує в повному обсязі, на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України просить суд слухати справу в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій зазначила, що позов визнає у повному обсязі - просила стягнути середній заробіток на користь та проводити розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» №170 від 26.06.2016 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3, складає 192,19 грн. (а.с.7)

Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільнені станом на 01 червня 2018 року складає 5765,70грн. (192,19 грн. х 30 днів).

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( постанова у справі № 6-64цс13 від 03.2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Факт того, що ОСОБА_3 працювала на Державному підприємстві «Криворізьке лісове господарство», а також факт затримки кінцевого розрахунку при його звільненні з підприємства відповідача сторонами не оспорювався. Представником відповідача визнано позовні вимоги в повному обсязі, тому факт невиплати середнього заробітку позивачу за затримку розрахунку доказуванню не підлягає. Розмір належного до виплати середнього заробітку, розрахований позивачем згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, в сумі 5765,70 грн. також відповідає вимогам закону і визнаний представником відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку у розмірі 5765,70 грн. є такими, що ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Окрім того, у звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704, 80 грн. від якого позивач звільнений, однак було сплачено позивачем під час подачі позовної заяви.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 260, 261, 353-355 ЦПК України, ст.ст.1, 2, 4, 10, 13, 18, 21, 24, 94, 115 - 117 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00991628, місце знаходження: місто Кривий Ріг, вулиця Лісоводів, будинок 9) на користь ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5765,70 грн. (пять тисяч сімсот шістдесят пять гривень сімдесят копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00991628, місце знаходження: місто Кривий Ріг, вулиця Лісоводів, будинок 9) на користь ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С. В. Ступак