ПОСТАНОВА

Іменем України

16 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/4639/17

провадження № 22-ц/781/1064/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н.Ю.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Кіровоградська філія, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ПАТ «Страхова група «ТАС»), ОСОБА_3, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с.107), про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» майнової шкоди в сумі 28522,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03.02.2017 року о 08 год. 05 хв. в місті Кропивницький, на вулиці Межевий Бульвар, напроти будинку № 10, сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля Mitsubisi Colt, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Fort Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди на місце події прибули працівники патрульної поліції і відібрали у обох учасників пояснення. У поясненні відповідача, ОСОБА_3 вказано, що він визнає свою вину та користуючись положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовляється від оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди працівниками патрульної поліції, погоджується на складання європротоколу. Позивач також погодився із таким порядком фіксації ДТП. Таким чином, 03.02.2017 року між сторонами було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке було ними погоджено та затверджено особистими підписами. При цьому в європротоколі відповідач, ОСОБА_3, визнав свою вину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а позивач, ОСОБА_2 зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Fort Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, тобто ОСОБА_3

Відразу після дорожньо-транспортної пригоди та сумісного складення європротоколу, позивач звернувся до страховика, де застрахована цивільна відповідальність водія ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Страховою компанією була заведена страхова справа, але не зважаючи на визнання відповідачем своєї вини, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Такі дії Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» вважає неправомірними, що й стало причиною звернення позивача до суду.

Посилаючись на положення Цивільного кодексу України щодо відшкодування матеріальної шкоди та Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відповідальності страховика за дії застрахованої особи вважає, що обов'язок по відшкодуванню завданої йому шкоди є солідарним обов'язком відповідачів.

29 березня 2018 року ОСОБА_2 подано заяву про відмову від позовних вимог до ОСОБА_3 (а.с.104-107).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позову в частині вимог до ОСОБА_3, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Кіровоградська філія (25002, м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 24,) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, що проживає за адресою: 25009, АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_4 виданий Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 20.01.1999 року) 25840,52 грн. страхового відшкодування та 2682,00 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля «Fort Sierra», державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1542123 від 23.01.2017 р.

Згідновисновку транспортно-трасологічного дослідження № ДА/04-17 від 22.03.2017 року, виконаного судовим експертом ТОВ «Українсько-німецького підприємства «ДЕКРА Експерт»: «Водій автомобіля Mitsubisi Colt, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 в своїх діях повинен був керуватись технічними вимогами п.п.10.3,10.4. ПДР України. Невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.п.10.3,10.4. ПДР України з технічної точки зору могла знаходитись у причинному зв'язку із настанням даної ДТП», який необґрунтовано не взяв до уваги суд.

Оскільки, у заяві про страхову подію Страхувальником та Потерпілим надані відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди суперечать висновку експерта ТОВ «Українсько-німецького підприємства «ДЕКРА Експерт», вказана подія не може бути визнана страховою.

Звертає увагу, що у висновок № 17-1061 від 07.07.2017 року проведений на замовлення ОСОБА_2 не міг братися до уваги судом, оскільки транспортно-трасологічні дослідження проводяться виключно судовими експертами.

ОСОБА_2подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

ПАТ «Страхова група «ТАС»в судове засідання свого представника не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України (а.с.159).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі обов'язки, покладені на нього ст.ст. 33, 37.1.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 2.10 Правил дорожнього руху. Учасники дорожньо-транспортної пригоди склали європротокол зі схемою, оскільки ОСОБА_3 визнав свою вину повністю, у встановлений законом строк сторони надали страховій компанії письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідний пакет документів, визначений чинним законодавством для проведення виплати страхового відшкодування.

У зв'язку з чим, з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 28522,52 грн., яка складається із витрат на відновлення автомобіля в сумі 25840,52 грн., що підтверджується інженерно-транспортне дослідження, витрат на проведення експертної оцінки в сумі 900,00 грн., та проведення інженерно-транспортного дослідження - 1782,00 грн.

Суд зазначив, що посилання відповідача на відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування суперечать нормам закону. Вина позивача не може бути підтверджена висновком транспортно-трасологічного дослідження № ДА/04-17 від 22.03.2017 року, ТОВ «Українсько-німецьке підприємство «ДЕКРА Експерт», на який посилається відповідач. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини у ДТП саме позивача суду не надано. Страховиком не вчинялись інші, передбачені законом, можливості здійснити огляд місця пригоди та пошкоджених транспортних засобів. Доказів, які б підтверджували неможливість страховика встановити причини та обставини дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не надано. Застрахована особа ОСОБА_5 на місці дорожньо-транспортної пригоди визнав свою вину.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст.33.2 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що в м. Кропивницький, по вулиці Межевий Бульвар, напроти будинку № 10, 03.02.2017 року о 08 год. 05 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля Mitsubisi Colt, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Fort Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується поясненнями вказаних водіїв (а.с.9-10).

Учасники дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду - європротокол без участі працівників відповідних підрозділів Національної поліції, що відповідає вимогам пункту 2.11 Правил дорожнього руху та пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», примітки до статті 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України (а.с.11).

Згідно пункту 14 європротоколу від 03.02.2017 року та пояснень учасників від 03.02.2017 року, що надавалися працівникам поліції, відповідач ОСОБА_3 визнав свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-11).

На день дорожньо-транспортної пригоди, 03.02.2017 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1542123 (а.с.12). Забезпеченим транспортним засобом, згідно вказаного полісу, є автомобіль Fort Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика відповідно до цього договору за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100000,00 грн., без франшизи.

ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13-14).

Листом від 18.05.2017 року за № Г0403/1716 страхова компанія повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до висновку транспортно-трасологічного дослідження № ДА/04-17 від 22.03.2017 року, що було проведено ТОВ «Українсько-німецьке підприємство «ДЕКРА Експерт» за зверненням страхової компанії, ОСОБА_2 в своїх діях повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам вказаних приписів Правил дорожнього руху з технічної точки зору могла знаходитись у причинному зв'язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. А тому з посиланням на пункт 32.2 статті 32 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.15-16).

Відповідно до ст. 1.7 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі ст. 37.1.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Встановлено, що позивач виконав всі обов'язки, покладені на нього ст.ст. 33, 37.1.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п. 2.10 Правил дорожнього руху.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди склали європротокол зі схемою, оскільки ОСОБА_3 визнав свою вину повністю, у встановлений законом строк сторони надали страховій компанії письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідний пакет документів, визначений чинним законодавством для проведення виплати страхового відшкодування.

Згідно копії висновку № 17-1061 від 07.07.2017 року, складеного на замовлення ОСОБА_2, за результатами проведення інженерно-транспортного (автотехнічного) дослідження (а.с.22-30), в розглянутій дорожній обстановці за умови виконання водієм автомобіля Fort Sierra ОСОБА_3 вимог п. 12.3 ПДР, тобто своєчасному застосуванні гальмування з моменту виникнення небезпечної ситуації, він (водій ОСОБА_3) мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Mitsubisi Colt. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії автомобіля Fort SierraОСОБА_3, не відповідали вимогами п. 12.3 ПДР. Вказана невідповідність заключається у несвоєчасному застосуванні гальмування. Враховуючи ту обставину, що в розглянутій ситуації обидва водія учасники ДТП мали технічну можливість уникнути зіткнення, експертним шляхом встановити чиї дії перебували в причинному зв'язку з ДТП, що сталася не представляється можливим.

На думку експерта вбачається очевидним, що за умови виконання водієм автомобіля Mitsubisi ColtОСОБА_2 вимог п. 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР, він (водій ОСОБА_2В.) мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію автомобіля Fort Sierra, і, тим самим мав технічну можливість уникнути створення умов, що привели до ДТП.

Технічний аналіз вимог даних пунктів визначає, що водій а/м Fort SierraОСОБА_3 з моменту виявлення маневру автомобіля Mitsubisi Coltвправо, повинен був вжити заходів, що спрямовані на можливість уникнення ДТП, які регламентовані вимогами п. 12.3 ПДР.

Таким чином, у даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля Fort Sierra ОСОБА_3 при виявленні тієї обставини, що автомобіль Mitsubisi Coltпочинає здійснювати маневр вправо перетинаючи смугу руху автомобіля Fort Sierra, регламентовано відповідно до вимог п.1.10 ПДР визначити дану ситуацію, як небезпечну для подальшого руху, у зв'язку з чим, відповідно до вимог п.12.3 ПДР одразу ужити заходів до гальмування керованого ним транспортного засобу.

Порівнюючи розрахункову величину зупинного шляху автомобіля Fort Sierra (до 30 м) із установленим варіантом віддаленості автомобіля від місця зіткнення (від лінії руху автомобіля Mitsubisi Colt) в момент виникнення небезпеки для руху (біля 40...50 м), слід заключити про те, що по даному варіанті, водій ОСОБА_3 при своєчасному застосуванні гальмування мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до лінії руху автомобіля Mitsubisi Coltі тим самим мав можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем.

Враховуючи ту обставину, що в розглянутій ситуації обидва водії-учасники ДТП мали технічну можливість уникнути зіткнення, експертним шляхом встановити чиї дії перебували в причинному зв'язку з ДТП, що сталася, не представляється можливим.

Питання щодо вини водія автомобіля Mitsubisi Colt ОСОБА_2 у ДТП експерту не ставилося та не розглядалося.

Відповідно звіту № 016-17 про експертну оцінку автомобіля, виконаного на замовлення позивача судовим експертом ОСОБА_6, вартість матеріальної збитку, завданої власнику колісного транспортного засобу марки Mitsubisi Colt, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 25840,52 грн. (а.с.33-48).

Згідно з статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до пункту 22.1. статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 33 Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (п. 33,1).

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (п. 33.2).

Статтями 32 та 37 Закону встановлено випадки, коли шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Так, відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує:

шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону;

шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду;

шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування";

шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду;

шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях;

шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента;

шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу;

шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій;

шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою;

шкоду, заподіяну життю та здоров'ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (п.п. 32.1-32.10 ст. 32 Закону).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку.

Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п.п 37.1.1-37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону).

Зазначених вище випадків чи підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування не встановлено, доказів на спростування цього ПАТ «Страхова група «ТАС»суду не надано.

У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Матеріалами справи підтверджено факт настання страхового випадку, відсутність випадків та підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, що було правильно зазначено судом в оскарженому рішенні.

Проте, при визначенні розміру страхового відшкодування суд першої інстанції, не врахував обгрунтування та мотиви висновків експертних досліджень, наданих сторонами щодо недотримання водієм автомобіля Mitsubisi ColtОСОБА_2 вимог п. 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР, наявність у нього технічної можливості не створювати небезпеку для руху водію автомобіля Fort Sierra, і, тим самим технічної можливості уникнути створення умов, що привели до ДТП.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1187 ЦПК України за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

При цьому для даного спору, який виник між потерпілим внаслідок ДТП і страховиком щодо виплати страхового відшкодування, не має істотного значення те, що один з водіїв (страхувальник) повністю визнав свою вину, а інший водій, який вважає себе потерпілим заперечував свою вину у своєному ДТП.

Для спростування підстав відмови страховика у виплаті страхового позивач мав надати докази щодо відсутності з його боку винних дій, що стали причиною ДТП, внаслідок якої пошкоджені транспортні засоби.

Проте, з наданого ним експертного дослідження не вбачається однозначного висновку про наявність вини у ДТП лише ОСОБА_3, навпаки вбачається, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 виникла небезпека для водія ОСОБА_3, який в свою чергу не зміг вчасно зупинити керований ним автомобіль.

Враховуючи, що на підставі висновків експертів встановлено вину обох володільців транспортних засобів у спричиненні ДТП 03.02.2017 року, відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», сума страхового відшкодування визначена за висновком експерта і не спростована страховиком, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Від заявленої позивачем суми підлягає стягненню з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 6460,13 грн. (25 відсотків від суми матеріальних збитків, пов'язаних з проведенням ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу), що відповідає ступеню вини кожного з водіїв у скоєній ДТП.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", виходячи із пропорційності задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені, та документально підтверджені, витрати за проведення експертизи в сумі 670,50 грн.

У відшкодування понесених судових витрат за перегляд справи в апеляційній інстанції з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 528,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Кіровоградська філія про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Кіровоградська філія, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 24, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, мешканця: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_4 виданий Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 20.01.1999 року, страхове відшкодування в сумі 6460 гривень 13 копійок, та понесені судові витрати за проведення експертизи в сумі 670 гривень 50 копійок.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, мешканця: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_5 виданий Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, 20.01.1999 року,на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Кіровоградська філія,, місце знаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 65, сплачений судовий збір в сумі 528 гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 22 серпня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: С.А. Кіселик

Л.М. Дьомич