АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/887/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Манько М.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.,

за участю секретаря: Попова М.В.

учасники справи:

представник Ротмістровської с/р адвокат Посипаймо А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2007 року у справі за заявою виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою,

рішення постановлене під головуванням судді Манько М.В.,

дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и л а :

Виконавчий комітет Ротмістрівської сільської ради звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Україна», площею 3,65 га (в умовах кадастрових гектарах 3,62 га) розташована на території Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 31.03.2001 року.

На момент смерті ОСОБА_7 її спадкоємці мешкали окремо від неї. Заява про прийняття спадщини після померлої до держаної нотаріальної контори за місцем відкриття не подавалося.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2007 року визнано земельну ділянку площею 3,65 гектарів згідно державного акту на землю (пай) серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7 відумерлим майном та передати її Ротмістрівській сільський раді Смілянського району Черкаської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2007 року, а заяву Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області залишити без розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги тим, що попри обізнаність заявника про наявність спадкоємця, порушуючи його майнові права, заявник звернувся з заявою про визнання спадщини відумерлою. Нотаріусом було видано довідку про відсутність спадкоємців на спадкове майно, відносно якого в нотаріальній конторі вже було заведено спадкову справу і яке вже було прийнято спадкоємцями. Суд першої інстанції не перевірив факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, не залучив спадкоємців до участі у справі.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Апелянт ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи, так як він знаходиться за межами міста Черкас. ОСОБА_6 своєчасно 10.05.2018 року повідомлений про день слухання справи 22.05.2018 року, а знаходження за межами міста без зазначення причини такої відсутності в місті Черкаси колегія суддів вважає не поважною.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою суд першої інстанції прийшов до висновку, що спадкоємці після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталися, тому земельна ділянка площею 3,65 га, згідно державного акту на землю (пай) серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7, є відумерлим майном і може бут передано до Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки № 106/344 від 09.08.2007 року відділу реєстрації актів цивільного стану по Смілянському району Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 94 роки, про що в книзі реєстрації актів про смерть у Ротмістрівській сільській раді Смілянського району Черкаської області проведений відповідний запис за № 57 від 26 грудня 1997 року. Місце смерті: Черкаська область Смілянський район село Ротмістрівка (а.с. 4).

Відповідно до довідки № 21 від 30.05.2007 року Смілянського районного відділу Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» вбачається, що знаходиться на витребуванні державний акт НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 3,65 га виготовлений на ім'я ОСОБА_7 (так зазначено в довідці) (а.с. 5).

Згідно п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до п.1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року (яка була чинна на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Суд першої інстанції при задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою взяв до уваги довідку №2645/2-09 від 15.10.2007 року Смілянської державної нотаріальної контори, відповідно до якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 з заяви про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с. 8).

Зазначена обставина підтверджується і довідкою № 1520/01-16 від 2017 року Смілянської державної нотаріальної контори (а.с. 17).

Проте суд першої інстанції не перевірив чи на момент смерті ОСОБА_7 мешкали разом з нею спадкоємці і чи не вступили вони в управління спадковим майном.

Згідно довідок виданих виконавчим комітетом Ротмістрівської сільської ради Черкаської області в 2017 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, являлася власником житлового будинку в АДРЕСА_1, згідно запису по господарської книги № 87 на 2016-2020 року, де була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті На час відкриття спадщини за даною адресою був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18, 19), і який відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, відносився до спадкоємців першої черги за законом та вступив в управління спадковим майном.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, ОСОБА_8 набув право власності шляхом фактичного вступу в управління та володіння всім належним на час смерті ОСОБА_7 майном, в тому числі спірною земельною ділянкою площею 3,65 га. Сам по собі факт того, що спадкоємець ОСОБА_8 не оформив право власності на цю земельну частку (пай), не міг позбавити його права на вказане майно, оскільки до спадщини входить все майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті.

За приписами ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Таких дій по відмові від спадщини ОСОБА_8 не вчиняв.

Оскільки, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, то земельна ділянка належала ОСОБА_8, як спадкоємцеві після смерті ОСОБА_7, хоча документально право власності не переоформлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, окрім того, спадщина після померлої ОСОБА_7 відкрилася та була прийнята до набрання чинності новим ЦК України, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ЦК Української РСР 1963 року.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися. В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, розглянув справу на підставі положень Цивільного кодексу України, який спірні правовідносини не регулює.

Отже, суд першої інстанції не дослідив всіх обставин, що мають значення для справи, дійшов хибного висновку про задоволення заяви щодо визнання спадщини після смерті ОСОБА_7 відумерлою, не перевіривши достовірності наданих доказів та застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню при вирішенні даного питання.

Також колегією перевірено право ОСОБА_6 на апеляційне оскарження рішення суду.

Вбачається, згідно відповіді Смілянської державної нотаріальної контори № 2318/02-14 від 20.12.2017 року, що після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Смілянської державної нотаріальної контори звернулися з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_9 та ОСОБА_6. На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 431/2000 р. Також з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_10 (а.с 2 1).

Таким чином, ОСОБА_6 звернувшись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, за якою відкрито спадкову справу, після смерті ОСОБА_8, який в свою чергу прийняв спадщину після ОСОБА_7, відповідно до вимог ч.1 ст. 352 ЦПК України має право оскарження в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2007 року - задовольнити, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2007 року у справі за заявою виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви виконавчого комітету Ротмістрівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді В.В. Пономаренко

Ю.В. Сіренко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2018 року.