Справа №204/7970/17
Провадження №2/204/413/18
РІШЕННЯ

іменем України

17 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування за закономта просила встановити факт належності на праві приватної власності домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Зональна, буд.19, в період з 1947 року по 1968 рік ОСОБА_4, померлому 15 жовтня 1968 року; встановити факт прийняття у спадщину за законом вказаного домоволодіння ОСОБА_5, як спадкоємцем померлого ОСОБА_4; визнати у порядку спадкування за законом за позивачем, як спадкоємцем померлого ОСОБА_5, право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Зональна, буд.19, яке складається з літ. А-1 (шлакобетон) житлового будинку, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 51,7 кв.м., літ.Б літньої кухні (шлакобетон), літ.В сараю (шлакобетон), літ.Е гаражу (шл.блок), літ.Д погребу, літ.Ж,К навісів, літ.З вбиральні (цегла), літ.И душу (цегла), №1-9 споруд, І мостіння, та знаходиться на земельній ділянці площею 1509 кв.м. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_5 та після його смерті вона, як спадкоємець за законом, звернулася із заявою про прийняття спадщини. У цей же час як їх спільні діти треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_2, звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини. У грудні 2016 року позивач звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Зональна, буд.19, що належало її померлому чоловіку ОСОБА_5. Проте державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що позивачем не надано документ, що посвідчує право власності та у нотаріуса відсутні відомості щодо реєстрації права власності на даний житловий будинок. З копії інвентаризаційної справи на вказане домоволодіння вбачається, що воно знаходиться в межах селища Краснопілля, що на даний час входить до м. Дніпро, але раніше мало іншу адресу, а саме: сел. Краснопілля, вул. Лікарняна (Больничная), буд.13 та зазначено, що воно є власністю батька її померлого чоловіка ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 1947 року, що на думку позивача, повністю підтверджує право власності. В подальшому адресу домоволодіння було змінено на м. Дніпро, вул. Зональна, буд.19. Після смерті ОСОБА_4 та його дружини, чоловік позивача фактично вступив в управління та володіння зазначеним майном, проте за життя він не отримав свідоцтво про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_5 позивач є єдиним спадкоємцем належного йому майна, інших спадкоємців, а також спорів з приводу зазначеного домоволодіння немає, а тому позивач вимушена звернутись із даним позовом до суду.

Позивач належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи Третьої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву про слухання справи у відсутності представника.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача було залучено спадкоємців померлого Белиби ОСОБА_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_6, яка змінила прізвище на «Бережна» (а.с.109).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, до початку судового засідання надали письмову заяву про слухання справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 15 березня 1947 року, укладеного у простій письмовій формі, ОСОБА_9 купив у ОСОБА_10 домоволодіння, що складається зі шлакового будинку критого черепицею розміром 9х6 метрів, що розташоване за адресою: селище Краснопілля, вул. Лікарняна (Больничная), буд. 13 (а.с. 167).

15 жовтня 1968 року ОСОБА_4 помер (а.с.17), після якого смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_11 та їх син, покійний чоловік позивача, ОСОБА_5 (а.с.18-19, 82).

Актом від 09 січня (без року) підтверджується, що домоволодіння розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зональна, буд.19 на садибі площею 1561 кв.м., належить чоловіку ОСОБА_11 померлому ОСОБА_4, на праві приватної власності; в графі «В підтвердження цього гр. ОСОБА_11 предявила документи» міститься відмітка самовільна споруда (а.с.14).

Актом від 07 липня 1970 року підтверджується, що домоволодіння розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зональна, буд.19 на садибі площею 1561 кв.м., належить ОСОБА_11 на праві приватної власності (а.с.13).

Також в зазначених актах містяться відомості, що архівні дані про приналежність домоволодіння по вул. Зональній, буд.19 на момент початку Вітчизняної війни, тобто на 22 червня 1941 року відсутні.

04 грудня 1998 року померла ОСОБА_11 (а.с. 56).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 був її син, покійний чоловік позивача ОСОБА_5.

Згідно відповіді Третьої дніпровської державної нотаріальної контори №592/02-14 від 19 лютого 2018 року, із заявою про відмову/прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ніхто не звертався, спадкова справа після померлих не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.75).

25 жовтня 2008 року помер ОСОБА_5 (а.с. 83).

Позивач звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після її померлого чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 89).

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 09 грудня 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Зональна, буд.19,після померлого 25 жовтня 2008 року її чоловіка ОСОБА_5 через відсутність документу, що посвідчує право власності на домоволодіння (а.с. 94).

З копії спадкової справи №360/2009 рік, відкритою Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, також вбачається, що із заявою про відмову від спадщини після ОСОБА_5, померлого 25 жовтня 2008 року, звернулися його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які постійно мешкали за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зональна, буд.19 (а.с. 77-78).

Позивач стверджує, що спірне домоволодіння не є самочинним будівництвом, про що надала суду копію технічного паспорту, складеного 16 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_13, на спірний житловий будинок, де міститься висновок від 26 грудня 2016 року з технічної інвентаризації, відповідно до якого станом на 16 грудня 2016 року домоволодіння по вул. Зональна, 19 не належить до самочинного будівництва (а.с.20-24).

Вирішуючи предявлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не надані суду належні та допустимі докази того, що вулиця Лікарняна (Больничная) у м. Дніпро була перейменована на вулицю Зональну, а номер будинку з 13 було змінено на 19.

З наданих документів КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року про витребування доказів встановлено, що існує дві інвентаризаційні справи, на будинок №19 по вул. Зональна у м. Дніпро та окремо на будинок №13 по вул. Зональна у м.Дніпро (а.с.119-168).

Крім того, відповідно до генерального плану ділянки №13 по вул. Лікарняна у селищі Краснопілля, загальна площа садибної земельної ділянки складає 4662 кв.м., у тому числі під будівлями 58,2 кв.м. (а.с. 43).

Разом з цим, згідно інвентаризаційної справи на домоволодіння №19 (13) по вул. Зональній у м. Дніпропетровську, вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 1561 кв.м, у тому числі під будівлями 107 кв.м., жилими 62 кв.м. та складається з житлового будинку, сараю, вбиральні та погребу. З копії даного технічного паспорту вбачається, що до нього внесені не завірені виправлення на вказані розміри (а.с.38-42).

Згідно інвентаризаційної справи на домоволодіння №19 по вул. Зональній у м. Дніпропетровську з урахуванням внесених виправлень вбачається, що домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 1561 кв.м, у тому числі під будівлями 161 кв.м., жилими 88 кв.м. не жилими 73 кв.м, та складається з житлового будинку А-1, сараю Б,В,Е, вбиральні Г, літньої кухні Б-1, огородження та погребу Д (а.с.120-160). Також в даній технічній документації маються відмітки про самовільне будівництво та переобладнання приміщень (а.с.121, 142 на зворотні, 143).

Згідно інвентаризаційної справи на домоволодіння №13 по вул. Зональній (Больничная) у м. Дніпропетровську вбачається, що домоволодіння, яке складається лише з житлового будинку А-1, коридору а-1, знаходиться на земельній ділянці площею 1662 кв.м., у тому числі під будівлями 58,2 кв.м., жилими 58,2 кв.м., не жилими «прочерк» (а.с.161-168).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №19 по вул. Зональна у м. Дніпро, виготовленого станом на 16 грудня 2016 року (а.с.20-23), встановлено, що зазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1509 кв.м., у тому числі під будинком, господарськими будівлями усього 173 кв.м., з них під будинком 84 кв.м., під господарськими будівлями 89 кв.м., та складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 51,7 кв.м.; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; гаражу літ. Е; погребу літ. Д; навісів літ. Ж,К; вбиралень літ. З; душу літ. И; споруд, мостіння №1-9 та І.

Крім того, з даного технічного паспорту встановлено, що в спірному домоволодінні, після побудови в 1938 році житлового будинку А-1, були добудовані наступні будівлі та споруди, а саме: житлова прибудова літ. а1-1 в 1982 році, ганок літ. а в 1982 році, козирок в 1982 році, літня кухня літ.Б в 1963 році, сарай літ.В в 1963 році, гараж літ. Е в 1975 році, погріб літ. Д в 1975 році, навіс літ. Ж в 1988 році, вбиральня літ. З в 1988 році, душ літ. И в 1988 році та навіс літ. К в 1989 році (а.с. 23).

Також в судовому засіданні встановлено, що право власності на домоволодіння №19 по вул. Зональній у м. Дніпро не зареєстровано (а.с.10,11,85,119,150).

Позивачем докази на підтвердження прийняття державною комісією збудованого житлового будинку в експлуатацію та затвердження відповідного акту державної комісії виконавчим комітетом суду не надані.

Отже, оскільки житловий будинок не був прийнятий в експлуатацію, померлий чоловік позивача ОСОБА_5 не набув на нього права власності (виходячи з того, що виникнення права власності в даному випадку повязане саме з фактом прийняття будинку в експлуатацію, а не реєстрації права власності) і таке право не може бути успадковане позивачем.

Крім цього, судом враховується правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-130цс13 від 04 грудня 2013 року, згідно якого у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Як вже було зазначено, судом встановлено, що після будівництва житлового будинку в 1938 році в подальшому без одержання дозволу органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, були зведені житлова прибудова літ. а1-1 в 1982 році, ганок літ. а в 1982 році, козирок в 1982 році, гараж літ. Е в 1975 році, погріб літ. Д в 1975 році, навіс літ. Ж в 1988 році, вбиральня літ. З в 1988 році, душ літ. И в 1988 році та навіс літ. К в 1989 році.

Порівнюючи досліджені в судовому засіданні інвентаризаційні справи та технічний паспорт на спірне домоволодіння встановлено, що житлова площа житлового будинку з 1968 року суттєво змінилася.

Внаслідок наведеного, житловий будинок та домоволодіння в цілому втратили тотожність з тим, яке було придбано померлим ОСОБА_4 та тим право власності на яке виникло б у померлого ОСОБА_5 при введенні житлового будинку в експлуатацію, отже домоволодіння набуло статусу самочинного будівництва.

Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 7 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За наведених обставин, позивач має право на спадкування будівельних матеріалів, використаних в процесі самочинного будівництва, а також визначені майнові права, які ОСОБА_5 мав на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку позивач повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на зазначене нерухоме майно (введення в експлуатацію тощо).

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 у визначених нею межах задоволенню не підлягають, що не перешкоджає позивачеві звернутися до суду за захистом свого права із застосуванням належного способу захисту.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи Третя дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: