Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 372/911/16-ц

провадження № 61-11008св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Київобленерго»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року у складі судді Проць Т. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення.

Позовна заява мотивована тим, що 26 квітня 2014 року працівниками позивача в ході перевірки будинку б/н в селі Тарасівка Обухівського району Київської області на вулиці Шевченка складено акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення № К 028138, відповідно до якого у будинку відповідача мало місце втручання постійного магнітного поля на розрахунковий механізм приладу обліку електричної енергії, що призвело до зупинки розрахункового механізму.

Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України позивач розрахував вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 37 598,74 грн.

Враховуючи наведене, ПАТ «Київобленерго» просило суд стягнути з ОСОБА_3 суму шкоди, завданої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, в розмірі 37 598,74 грн.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Київобленерго» суму збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, у розмірі 37 598,74 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що акт про порушення є дійсним, відповідач у зауваженнях споживача до акту про порушення № К 028138 визнала порушення нею Правил користування електричною енергією, так як просила надіслати штраф поштою і зобов'язувалася його оплатити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що споживача не було повідомлено про час і дату засідання комісії з розгляду актів, позивач надав докази, які не відповідають дійсності, та помилково застосував для розрахунку завданої шкоди методику, яка застосовується при порушеннях, які неможливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку, розрахувавши збитки за період трьох років.

Судами не було перевірено, коли проводились технічні перевірки, які передували виявленому порушенню та не застосовано для розрахування завданої шкоди період між такими перевірками.

Крім того, для розрахунку дійсного розміру завданих електропостачальнику збитків не було застосовано пункт 3.3 Методики та Постанову НКРЕУ від 13 січня 2011 року № 8.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу № 372/911/16-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 372/911/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 28 грудня 2010 року між сторонами укладено договір про користування електричною енергією.

26 квітня 2014 року працівники ПАТ «Київобленерго» за адресою: с. Тарасівка Обухівського району Київської області на вул. Шевченка в будинку б/н, виявлили самовільне втручання постійного магнітного поля на розрахунковий механізм приладу обліку електричної енергії, що призвело до зупинки розрахункового механізму, про що складено акт про порушення № К 028138.

Відповідно до пункту 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Суд установив, що ОСОБА_3 визнала порушення нею Правил, просила надіслати штраф поштою і зобов'язувалася його сплатити.

Акт про порушення є дійсним, оскільки підписаний трьома уповноваженими представниками енергопостачальника, будь-яких зауважень щодо акта відповідач від 26 квітня 2014 року до моменту прийняття рішення комісією не надала.

18 березня 2015 року на засіданні комісії з розгляду акта про порушення від 26 квітня 2014 року № К 028138 з врахуванням висновку експертного дослідження № 19 від 15 вересня 2014 року прийнято рішення про проведення нарахування згідно з пунктом 3.1.3 Методики та пунктом 53 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» № 1357 від 26 липня 1999 року.

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснювався відповідно до пункту 3.1.3 Методики за 3 роки, що передували виявленню порушення та складає 37 598,74 грн.

З урахуванням наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило