Справа № 151/321/18
Провадження № 2-о/151/30/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Бондаренко В.П.

за участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області цивільну справу №151/321/18 за заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: 24820, с. Луги, вул. Миру, буд.31, Чечельницького району, Вінницької області), заінтересована особа Лузька сільська рада Чечельницького району Вінницької області (місцезнаходження: 24820, с. Луги, вул. Леніна, буд.6, Чечельницького району Вінницької області, ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою до Лузької сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2 в селі Луги, Чечельницького району Вінницької області, який помер 09 жовтня 2007 року.

В обгрунтування вимог вказує, що ОСОБА_2 являвся далеким родичем її покійного чоловіка, його дружина померла раніше а дітей у нього не було, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я він перейшов у 2002 році проживати до них де і помер.У березні 2018 року перебуваючи в сільскій раді с. Луги їй повідомили, що так як з квітня 2002 року по грудень 2007 року вона проживала з покійним, була пов'язана спільним побутом, мала взаємні права та обов'язки, тому має право на успадкування його майна.

При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини їй відмовлено у зв'язку із тим, що потрібно встановити факт спільного проживання однією сім'єю не менш як п'ять років із ОСОБА_2 Тому для оформлення спадщини їй необхідно встановити даний юридичний факт.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що покійний ОСОБА_2 залишив заповіт на її чоловіка ОСОБА_3, який помер 27 березня 2013 року, дружина покійного ОСОБА_2, ОСОБА_4 померла 08.07.2004 року, тому з квітня 2002 року по грудень 2007 року вона проживала з покійним в одному будинку, була пов'язана спільним побутом, мала взаємні права та обов'язки, тому має право на успадкування його майна, оскільки крім неї спадкоємці у покійного ОСОБА_2 відсутні.

В судове засідання заінтересована особа голова Лузької сільської ради ОСОБА_5 не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності , проти задоволення заяви не заперечує.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила покази заявниці, що покійний ОСОБА_2 дійсно проживав у неї, допомагав по господарству. Після смерті ОСОБА_2 заявниця організувала його поховання.

Заслухавши пояснення заявниці, показання свідка, дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Звернення з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини з померлим ОСОБА_2, заявниця зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для вирішення питання про визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом і з такою заявою вона 25.04.2018 звернулася до нотаріуса (а.с.9).

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Заявницею не надано належних письмових доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Показання свідка не є достатніми доказами у справі на доведення проживання упродовж певного часу однією сімєю.

Згідно зі ст. 263 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У зв'язку з цим суд зобов'язаний навести в рішенні висновок про доведеність чи недоведеність фактів, з якими законодавство пов'язує наявність порушеного права, або інші підстави щодо задоволення заявлених вимог.

Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 09 жовтня 2007 року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, оскільки його дружина ОСОБА_4 померла 08.07.2004 року, тому заявниця не змогла довести факт проживання із ОСОБА_2 з березня 2002 року по 09 жовтня 2007 року.

Керуючись, ст.ст. 12, 13, 81, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, померлого 09 жовтня 2007 року, за період з березня 2002 року по 09 жовтня 2007 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чечельницький районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя :