ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2759/18 Номер провадження 22-ц/814/215/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Хіль Л.М.

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

Секретар: Григоришина М.В.,

За участі:позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Лісіченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року ухваленого під головуванням судді Савченко Л.І. о 11 год. 37 хв. (повний текст судового рішення складено 20.08.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про відшкодування збитків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначав, що 12 березня 2018 року на підставі експрес-накладних № 20 4500 6600 2898 та № 20 4500 6600 2018 укладених між ТОВ «Нова пошта» та ним з м. Одеси у відділенні № 2 по вул. Базовій, 16 направлено вантаж в м. Рівне у відділення № 1 по вул. Князя Володимира, 109 а, фактичною вагою по 250 кг, кількістю місць по 25, оголошеною вартість по 120 000 грн.

Вказував, що Одержувачем вантажу було зазначено його, проте, він вантаж так і не отримав, оскільки 14.03.2018 року його було видано іншій особі.

В подальшому він звернувся до ТОВ « Нова Пошта» з претензією та з проханням відшкодувати збитки у сумі 240 000 грн. проте отримав відмову, оскільки вини в діях співробітників ТОВ «Нова Пошта» не вбачається.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування збитків - відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідачем було порушено умови надання послуг, що спричинило видачу товару невідомій особі.

Зазначає, що представник ТОВ «Нова Пошта» при видачі товару ретельно не перевірила документ, який був пред`явлений особою для отримання вантажу, що підтверджується відеозаписом.

Крім того, вина ТОВ «Нова Пошта» полягає в тому, що в експрес -накладних не записується серія та номер паспорту, що унеможливлює вірно встановити особу одержувача.

22.10.2018 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ « Нова Пошта» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 12 березня 2018 року на підставі експрес-накладних № 20 4500 6600 2898 та № 20 4500 6600 2018 укладених між ТОВ «Нова пошта» та ОСОБА_2 з м.Одеси у відділенні № 2 по вул. Базовій, 16 направлено вантаж в м. Рівне у відділення № 1 по вул. Князя Володимира, 109а, фактичною вагою по 250 кг, кількістю місць по 25, оголошеною вартість по 120 000 грн. кожен вантаж. Одержувачем вантажу було зазначено ОСОБА_5 (а.с.7-8).

Також встановлено, що 14 березня 2018 року вантаж було доставлено за призначенням до відділення № 1 м.Рівне, де близько 13:13 одержувач ОСОБА_2 для отримання відправлення повідомив номери експрес-накладних та пред»явив документ на посвідчення особи. Працівник відділення, перевіривши належність дій одержувача, документ, що посвідчує особу, видав останньому вантаж у повному обсязі.

В цей же день о 18.21 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди у сумі 120 000 грн. за експрес-накладною № 2018 та у сумі 120 000 грн. за експрес-накладною № 20 4500 6600 2898, що відповідає оголошеній вартості товару, оскільки він був забраний невідомим отримувачем 14.03.2018 року, тоді як сам отримувач знаходився на момент придбання в м.Києві (а.с.9-10).

19.03.2018 року за вих.№ 11622 ОСОБА_2 відмовлено у відшкодування компенсації з боку ТОВ «Нова пошта» за безпідставністю, оскільки одержувач отримав відправлення відповідно до встановлених умов надання послуг компанією (а.с.13).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що вини перевізника у неотриманні товару одержувачем ОСОБА_2 не встановлено, а також позивачем не доведено розміру фактичної завданої шкоди, що є обов'язковою умовою для відшкодування останньої.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов'язку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Місцевим судом встановлено, що відправлення було прийнято для перевезення у пакуванні відправника. Жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості, які б дали змогу ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив, супровідних документів не надав.

При складенні експрес-накладних відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненому на офіційному сайті http://novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Інформація, яка містилася в експрес-накладних, була внесена та перевірена відправником, одержувачем зазначено ОСОБА_2

Як вбачається із переглянутого у судовому засіданні місцевого суду відеозапису наданого відділенням № 1 м.Рівне, при видачі вантажу одержувач пред»явив працівнику ТОВ «Нова пошта» документ, що посвідчує особу, який був нею перевірений, та повідомив номери експрес-накладних, що передбачено Умовами отримання відправлень, розміщених на офіційному сайті ТОВ «Нова пошта», з якими погодився одержувач, скориставшись послугами відправника.

Таким чином, 14.03.2018 року відповідачем було доставлено товар за призначенням у відділення № 1 ТОВ «Нова пошта» та видано одержувачу, зазначеному в накладних, ОСОБА_2. Останній виконав належні дії одержувача, а саме назвав номери експрес-накладних та пред»явив документ, який посвідчує його особу, а ТОВ «Нова пошта» видав вантаж у повному обсязі відповідно до Умов надання послуг.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ТОВ «Нова Пошта» дупустило порушеня при видачі багажу.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник ТОВ «Нова пошта» не перевірила другу сторінку паспорта та не звернула увагу на сторонній предмет в паспорті, а тому діяла недобросовісно, не заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівником ТОВ «Нова Пошта» була встановлена особа одержувача, сторонній предмет, який знаходився з лівої сторони, не заважав ідентифікувати особу по фотокартці та звірити прізвище, ім`я та по-батькові, які вписані на правій сторінці паспорта.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник ТОВ «Нова Пошта» повинен був вписати паспортні дані в накладну не заслуговують на увагу, оскільки Умовами отримання відправлень не передбачено ззанчення номеру та серії паспорту одержувача.

Таким чином, вини перевізника у неотриманні товару одержувачем ОСОБА_2, який в той же час є і відправником, судом не встановлено.

Також позовні вимоги не підлягають задоволенню і з тих підстав, що позивачем не доведено розміру фактично завданої шкоди, що є обов`язковою умовою для відшкодування останньої.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості що фактична вартість товару становить 240000 грн.

Зазначення вартості вантажу у розмір 240000 грн. є припущенням, що суперечить положенням ч.6 ст. 81 ЦПК України, оскільки доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржників з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль