ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2039/16-ц
Провадження № 2/210/298/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" березня 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ступак С.В.,

при секретарі судового засідання Драгуновій Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, третя особа Відділ з питань захисту прав споживачів апарату міської ради і виконкому, Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський меблевий комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просить, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з фізично особи-підприємця ОСОБА_3 на його користь суму у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2, 08.02.2015 року у магазині «Української меблевої компанії», що знаходиться на мкрн. 5-ий Зарічний, замовив у відповідача двоспальне ліжко.Вартість товару складала 4700 грн. 15 коп. На ліжко був встановлений гарантійний термін тривалістю 24 місяці, що підтверджується копією «Замовлення».Через один місяць після придбання ліжка, ним були виявлені недоліки, які не відповідали тим вимогам до даного товару, які були висунуті ним при покупці та гарантувалися продавцем, а саме: ліжко виявилося не зручним у користуванні; під час будь-якого контакту з ним, воно починало скрипіти, тріщати та видавати інші, не характерні цьому виду товару, звуки, позивач зазначає, що загалом ліжком він майже не користувався і тому на виявлення даних недоліків пішов такий тривалий час.Це вплинуло на якість і тривалість його сну, що в свою чергу призвело до загального погіршення стану мого здоровя. У звязку з систематичним недосипанням знизився рівень продуктивності його праці, внаслідок чого він поніс збитки фінансового характеру.

Неодноразово він телефонував та звертався до магазину УМК щодо даної проблеми. Керуючись ст. 8 ЗУ України «Про захист прав споживачів» він вимагав від магазину «УМК» безкоштовного усунення недоліків товару в 14-денний термін, також щоб в результаті усунення недоліків був збережений товарний вигляд та споживчі властивості ліжка, та щоб йому були надані копії документації яка свідчить про належну якість товару.Зважаючи на те, що ситуація в «усному порядку» не вирішувалась, він вимушений був подати письмову претензію від 21.04.2015 року. 28.04.2015 року , ОСОБА_2, отримав відповідь від керуючої магазину «УМК» ОСОБА_3, в якій повідомлялося, що мені буде надано заміну металевого каркасу ліжка та його установка та надано копії, що засвідчують якість товару та сертифікати якості. Але після заміни каркаса ліжка вказані вище недоліки не зникли, а продовжували існувати. Що позбавило позивача повноцінного відпочинку для відновлення життєвих сил та працездатності в цілому.

Оскільки недоліки виявилися такими, які не можливо усунути, він керуючись ст. 8 ЗУ України «Про захист прав споживачів» вимагав замінити неякісне ліжко на таке ж якісне, або на аналогічне з числа наявних в продажі. Заміна ліжка була виконана, але не у встановлений законом строк, а значно пізніше лише в лютому 2016 року, до цього часу він був вимушений користуватися ліжком, якість якого залишала бажати кращого. Що вносило дискомфорт у його особисте життя, погіршило загальний стан здоровя в наслідок постійного недосипання та зниження рівня продуктивності праці, у звязку з чим він зазнав фінансових втрат

За нове ліжко позивачем була виконана відповідна доплата, в розмірі різниці між вартістю не якісного товару та вартістю нового товару, яка становила 1589 грн. 77 коп.

Позивач в позові вказує, що весь вказаний час він по кілька разів на тиждень дзвонив до магазину, неодноразово звертався до Інспекції з захисту прав споживачів та до ін. органів.

Згідно зі ст. 707 ЦК України, покупець має право протягом чотирнадцяти днів з моменту продажу йому непродовольчого товару належної якості, обміняти його на аналогічний товар (якщо триваліший строк не оголошений самим продавцем), а якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, продавець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього суму. Таке ж право покупця (споживача) на обмін товару належної якості, а в разі відсутності аналогічного товару для обміну, який влаштовує покупця, - на розірвання договору та одержання назад грошей, сплачених за товар, передбачено і ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому ОСОБА_2 вважає, що така тривала (протягом року) відмова відповідача в задоволенні його законних вимог про обмін товару на належний грубо порушує його права як споживача, передбачені нормами Закону України «Про захист прав споживачів», і його права підлягають судовому захисту.

Окрім того, внаслідок порушення прав протиправною поведінкою відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у психічних страждання, які він зазнав з вини відповідача через те, що йому на момент купівлі товару продавець магазину «УМК» гарантував відповідну якість ліжка, та відповідність товару всім вказаних ним при покупці критеріям; за час користування неякісним товаром в нього в наслідок постійного недосипання погіршився як фізичний так і психічний стан здоровя, знизився рівень продуктивності його праці, в наслідок чого він поніс фінансові збитки; заміна неякісного товару сталася із запізненням, та не у встановлений законом термін, що продовжило його страждання та призвело до загострення вище вказаних наслідків.

Також страждання ОСОБА_2 полягають в тривалому невиконанні відповідачем його законних претензій, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в правоохоронні органи (Управління у справах захисту прав споживачів), а відповідно, і до душевних страждань через неможливість належним чином користуватись придбаним майном.

Такі душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем його прав як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню його прав, він вважає, що розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди повинен становити 20000 грн.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

За клопотанням відповідача, по справі проводився розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Також відповідачем подано відзив на позовну заяву і клопотання, у яких просить відмовити у задоволенні позову у звязку з його безпідставністю та зазначила у відзиві, що позивач має довести обставини, на які він посилається в свої позовній заяві, допустимими доказами.До таких обставин, перш за все, відноситься факт заподіяння відповідачем позивачу шкоди в наслідок придбання речі неналежної якості.Відповідно до пункту 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до закону.Також положеннями статті 16 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно закону.У свою чергу статтею 711 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару неналежної якості, відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару відповідно до положень глави 82 Кодексу.Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", яким внесено зміни в положення пункту 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.Верховний Суд України в Аналізі судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 р.р.) в розділі «Відповідальність за порушення договору, відшкодування майнової та моральної шкоди» зазначив: Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 гл.82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.».Саме таке правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 р. у справі № 6-1575цс16, де Суд чітко зазначив: Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.». У звязку з чим, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Окрім цього відповідач просила суд стягнути з позивача понесені нею витрати за надання їй правничої допомоги в сумі 7500 грн.

Представник третьої особи ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕБЛЕВИЙ КОМБІНАТ» 12 січня 2018 року подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати повязанні з наданням професійної правничої допомоги на загальну суму 12 000 грн.

Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Права споживача у разі виявлення недоліків товару визначені у частині 2 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», де зокрема, зазначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

Статтею 708 ЦК України встановлено право покупця у разі придбання ним товару неналежної якості протягом гарантійного та інших строків, визначених обов'язковими для сторін правилами чи договором, при виявленні недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару за своїм вибором вимагати від продавця або виробника заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці в ціні.

З матеріалів справи убачається, що позивачем ОСОБА_2, 08.02.2015 року у магазині «Української меблевої компанії», що знаходиться на мкрн. 5-ий Зарічний, замовив у відповідача двоспальне ліжко.Вартість товару складала 4700 грн. 15 коп. На ліжко був встановлений гарантійний термін тривалістю 24 місяці, що підтверджується копією «Замовлення» № 1255-2/8 від 08.02.2015 року (а.с.17)

21.04.2015 року позивач подав до відповідача письмову претензію. (а.с.15-16)

28.04.2015 року, відповідач надав позивачу відповідь від керуючої магазину «УМК» ОСОБА_3, в якій повідомлялося, що позивачу буде надано заміну металевого каркасу ліжка та його установка та надано копії, що засвідчують якість товару та сертифікати якості. (а.с.11-14)

Відповідно до замовлення № 4-1/4 від 09.02.2016 року відповідачем позивачу було надано нове ліжко, за яке позивачем була виконана відповідна доплата, в розмірі різниці між вартістю не якісного товару та вартістю нового товару, яка становила 1589 грн. 77 коп. (а.с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для задоволення зазначених вимог законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При цьому пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вина відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди не доведена, відсутній причинний зв'язок між душевними стражданнями як фізичної особи, у порушенні прав як споживача, у порушенні нормальних життєвих та ділових стосунків; у втраті найближчих життєвих перспектив; у необхідності докладати додаткових психологічних зусиль для організації життя:, у ліквідації інших негативних наслідків психологічного характеру, у необхідності звертатися до суду за захистом своїх прав і інтересів позивача і діями відповідача, які мали б винний характер, а тому у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, слід відмовити.

Суд не вбачає правових підстав для відшкодування моральної шкоди за недоведеністю вимог.

У зв'язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Представник відповідача просив суд покласти на позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 7500 грн.

Третя особа ПАТ «Дніпропетровський меблевий комбінат» просить покласти на позивача судові витрати на надання правничої допомоги в межах провадження справи в розмірі 12000 грн., посилаючись на ст. 133 ЦПК України.

Щодо вказаних вимог слід зазначити таке.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст. 1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права.

Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до угоди між адвокатом і клієнтом від 10 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до п. 1.1 вказаного договору предметом вказаного договору є надання адвокатом правової допомоги клієнту по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 3.1 договору за надання правової допомоги ОСОБА_5 сплачує Адвокату гонорар у розмірі, встановленому у додатку до цього договору. Пунктом 3.2 договору передбачено, що клієнт оплачує фактичні витрати Адвоката, повязанні з наданням правової допомоги (виконання доручення) за цим договором. (а.с.141- 144).

З Додатку до угоди між Адвокатом та ОСОБА_5 від 10 травня 2016 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 10 травня 2016 року вбачається, що встановлено домовленість між сторонами про сплату ОСОБА_5 на користь Адвоката гонорару. Так, відповідно до п. 1 за ознайомлення з документами, що стосуються справи, вивчення судової практики та нормативно-правових актів встановлюється оплата 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, за кожну годину роботи адвоката. Відповідно до п. 2 вказаного додатку до угоди, за надання письмової консультації, складання позовної заяви, складання апеляційної або касаційної скарги, складання заперечень проти позову, апеляційної скарги, касаційної скарги, складання заяв, клопотань встановлюється оплата у розмірі від 1000 грн. до 4000 грн. в залежності від часу роботи. Пунктом 3 передбачено, що за участь в кожному судовому засіданні яке відбувається, в судах розташованих за межами Харківської області встановлено оплату в розмірі 3000 грн. (а.с.145)

До матеріалів справи представником відповідача долучено опис наданих адвокатом послуг та витрат, необхідних для надання адвокатом правничої допомоги, з якого вбачається, що адвокатом вчинено ряд дій зокрема: попереднє опрацювання матеріалів тривалість роботи 1 година, вартість 551,20 грн. за одну годину, опрацювання законодавчої бази, тривалість роботи 7 годин, вартість 551,20 грн. за одну годину, складення процесуальних документів загальна сума 2800 грн., участь в судових засіданнях, а саме 06.03.2017 року та 18.12.2017 року 3000 грн., розмір винагороди адвокату станом на 18 грудня 2017 року становить 7509,60 грн., витрати на відрядження за межі Харківської області за 06.03.2017 року загальна вартість 3121,78 грн., за 18.12.2017 рік загальна вартість 3684,64 грн., (а.с.147-149)

Відповідно до квитанції № 14/12 від 18 грудня 2017 року серії 10 ВАА ОСОБА_3 сплатила адвокату ОСОБА_4 згідно угоди між адвокатом та клієнтом від 10.05.2016 року сім тисяч пятсот гривень. (а.с.149 а)

Суд зазначає, що не погоджується з наданими розрахунками стягнення витрат на надання правової допомоги, зокрема з матеріалів справи вбачається, що розгляд вказаної справи не призначався на 06 березня 2017 року, тому в цій частині витрати не обґрунтовані тому не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що 01.01.2014 р. між адвокатом ОСОБА_6 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 53 від 29.02.2016) та ПАТ «Дніпропетровський меблевий комбінат» укладено договір про надання юридичних послуг. (а.с.173-175)

Згідно з п. 4.1 цього договору за послуги Адвоката ОСОБА_5 сплачує 1000 грн.

Відповідно до акту надання послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 31/08/16 ознайомлення з матеріалами цивільної справи та підготовка доводів і міркувань 1000 грн., № 03/04/17 підготовка клопотання про залишення позову без розгляду та участь у судовому засіданні при розгляді справи 6500 грн., № 31/10/17 участь у судовому засіданні 4000 грн., загальна сума становить 12 000 грн.

Як слідує із матеріалів справи, представником відповідача подано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних ним, як адвокатом, із зазначенням переліку видів цих робіт та витрачених на них годин з проведеним розрахунком їх вартості, що підтверджується запереченнями на позов, відзивом, підготовленими адвокатом ОСОБА_6

Відповідно до Акту №31/08/16 приймання наданих послуг за серпень 2016 року за договором № 01/01/2014-ю від 01.01.2014 року про надання юридичних послуг вбачається, що виконавцем були надані юридичні послуги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи № 210/2039/16- вартість послуг 500 грн. та підготовка доводів та міркувань у цивільній справі № 210/2039/16-ц вартість 500 грн. (а.с.179-180)

Відповідно до Акту №03/04/17 приймання наданих послуг за березень 2017 року за договором № 01/01/2014-ю від 01.01.2014 року про надання юридичних послуг вбачається, що виконавцем були надані юридичні послуги, а саме: участь у судовому засіданні по справі № 210/2039/16-ц, яке відбулося 06.03.2017 року, одиниця зазначена 7 годин, вартість 6500 грн. (а.с.181-182)

Відповідно до Акту № 31/10/17 приймання наданих послуг за жовтень 2017 року за договором № 01/01/2014-ю від 01.01.2014 року про надання юридичних послуг вбачається, що виконавцем були надані юридичні послуги, а саме: участь у судовому засіданні по справі № 210/2039/16-ц, яке відбулося 24.10.2017 року, одиниця зазначена 8 годин, вартість 4000 грн. (а.с.183-184)

На підтвердження оплати послуг за отримання правової допомоги Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський меблевий комбінат» до матеріалів справи долучено платіжні доручення № 1857 від 21.09.2016 року на суму 2000 грн., № 1066 від 26.05.2017 року на суму 10000 грн., № 2489 від 03.11.2017 року на суму 5000 грн., № 2499 від 06.11.2017 року на суму 6500 грн. (а.с.185-189)

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що 06.03.2017 року відбувалися судові засідання по вказаній справі.

Стосовно призначення дати судового засідання на 24 жовтня 2017 року, то суд зазначає, що розгляд вказаної справи відбувався, тривалість судового засідання становить 10 хвилин з 13.40 по 13.50, що підтверджується журналом судового засідання, у звязку з чим суд вважає за доцільне стягнути витрати на правову допомогу за вказаний день 166,68 грн. (8000:8=1000 гривень 1 година, 1000:60=16,68 гривень за 1 хвилину, 16,68*10=166,68) (а.с.114)

Враховуючи, що позивач безпідставно звернувся до відповідача з цим позовом, чим змусив останнього нести майнові витрати, з огляду на результат вирішення судом спору по суті та положення ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, а також беручи до уваги складність справи, обсяг проведеної адвокатом роботи (надання послуг), витраченого на це обсягу часу, ціни позову, значення справи для сторін та враховуючи принцип пропорційності і співмірності, суд вважає, що підтвердженні судові витрати відповідача по сплаті витрат на професійну правову допомогу становить 7500,00 грн., третьої особи по сплаті витрат на професійну правничу допомогу, повязані з розглядом справи в сумі 1166,68 грн. необхідно покласти на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 655, 656, 698, 678, 700, 708 ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів , ст. ст. 4, 11, 12, 76-78, 81, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 ,третя особа Відділ з питань захисту прав споживачів апарату міської ради і виконкому, Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський меблевий комбінат» про відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч пятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський меблевий комбінат» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1166,68 грн. (одна тисяч сто шістдесят шість гривень шістдесят вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Ступак