Номер провадження: 22-ц/785/5932/18
Номер справи місцевого суду: 522/239/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Ющак А.Ю.

За участю осіб, що беруть участь у спаві:

Прокурор Харитонова О.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 Феліксовичана рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового розслідування,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

04.01.2018 року ОСОБА_5звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового розслідування, в позовних вимогах просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Вимоги обґрунтовував тим,що 31.08.2017 року він звернувся з заявою про скоєне кримінальне правопорушення до прокуратури Одеської області, яку зареєстровано 31.08.2017 року за вихідним № 6134 в котрій зазначав, що 10.08.2017 року в ліквідаційній комісії УМВС України на Одеській залізниці та ним встановлені факти неправдивих відомостей,зокрема в графі: «Коли в де проведена бесіда про звільнення,відношення особи начальницького складу до звільнення»,зазначено-«08 вересня 2015 року т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Одеса-Головна Управління МВС України на одеській залізниці підполковником міліції ОСОБА_6,зі звільненням згоден». Позивач зазначає, що нікому ніколи не надавав згоди на звільнення,та щодо нього бесіда не проводилась . При цьому зазначає, що в результаті незаконного звільнення його родина залишилась без засобів існування, та він мав переважне право на залишенні на роботі.

13.09.2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволено його скаргу на бездіяльність слідчого прокуратури Одеської області та зобовязано уповноважених осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву відповідно до вимог ст.214 КПК України.

23.10.2017 року до прокуратури Одеської області позивач подав клопотання по кримінальному провадженню, яке зареєстроване за № 7404. 19.11.2017 року позивач поштою отримав постанову слідчого Прокуратури про відмову у визнанні потерпілим. 13.12.2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. (522/22040/17) скаргу на постанову слідчого задоволено частково і зазначено, що дії слідчого є незаконними. До тепер, слідчим прокуратури Одеської області у відповідному кримінальному провадженні не проведено жодної процесуальної дії.

ОСОБА_5 вказує, що досудове розслідування триває 4 місяці, що не узгоджується з поняттям законодавця «розумні строки досудового розслідуванні», визначені ст. 28 КПК України. Ігнорування слідчим проведення досудового розслідування, затягування розгляду та не проведення процесуальних дій, щодо захисту порушених прав завдало позивачу шкоди в розмірі 10 000 грн. Розмір шкоди позивач вирахував з урахуванням ступеня бездіяльності слідчого Прокуратури Одеської області, тривалості порушення життєвих умов, глибини душевних страждань, нервових стресів від незахищеності прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового розслідування відмовлено.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органів досудового розслідування

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про задоволення позовних вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Прокуратура Одеської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року без змін.

У відзиві Державна казначейська служба України в особі ГУДКСУ в Одеській областіпросить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року без змін.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином відповідно до повідомлення про отримання судової повістки 16.07.2018 року.

Не зявився в судове засідання і представник Державної казначейської служби України в особі ГУДКСУ в Одеській області,про час та місце судового розгляду справи сповіщений належним чином відповідно до повідомлення про отримання судової повістки 16.07.2018 року.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на постанову Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року та Верховного Суду № 521/10640/15-ц від 14 лютого 2018 року за аналогічними правовідносинами. Одночасно посилається на незаконність та бездіяльність слідчого прокуратури,відвертим ігноруванням проведення досудового розслідування,навмисним його затягуванням,не проведенням процесуальних дій щодо захисту порушених прав скоєним кримінальним правопорушенням,тривалості порушення життєвих умов,глибини душевних страждань,нервових стресів від незахищеності прав. Окрім того,тривалістю судових засідань та витратою особистого часу,щодо захисту своїх прав від незаконних рішень та бездіяльності слідчого .

У відзиві Державна казначейська служба України в особі ГУДКСУ в Одеській областізазначає, що відповідно,Державна казначейська служба України та держава України є окремими самостійними учасниками цивільних правовідносин, а тому Державна казначейська служба

України та її територіальні органи,зокрема Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,не відповідають за зобовязаннями держав. При цьому звертають увагу, що відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року,за відсутністю підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України,в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті- така шкода відшкодовується на загальних підставах,про відшкодування шкоди органом державної влади,їх посадовими особами( ст.1173,1174 ЦК України)Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення(шкода, протиправна поведінка,причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою).Тому,на думку Державна казначейська служба України в особі ГУДКСУ в Одеській областітака правова позиція не підлягає застосуванню так як не встановлено протиправність поведінки органів прокуратури, а підстав для стягнення моральної шкоди на підставі ст.1174 ЦК України немає.

Одночасно стверджує, що Прокуратура Одеської області самостійно несе зобовязання , а тому завдана моральна шкода ,за її наявності,відшкодовується з рахунків таких органів та позивачем не доведено розмір завданої шкоди.

Прокуратура Одеської області зазначає, що позивачем не надано доказів ,які б підтверджували,що прокуратурою,як відповідачем, вчинено дію, або допущено бездіяльність,яка може слугувати підставою для відшкодування шкоди.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, що підполковника міліції ОСОБА_5 слідчого відділення лінійного відділу на станції Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці було звільнено 08.09.2015р. з органів внутрішніх справ у запас ЗСУ відповідно до витягу з наказу №130 0/с.(а.с.9).

10.08.2017р. позивач отримав в ліквідаційній комісії УМВС України на Одеській залізниці копію подання ЛВ на ст. Одеса - Головна УМВС України на Одеській залізниці на підставі якого було видано наказ №130 о/с, з якого вбачалося внесення завідомо неправдивих відомостей, а саме: в графі «Коли і де проведена бесіда про звільнення, відношення особи начальницького складу до звільнення» зазначено «08.09.2015 року т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Одеса-Головна Управління МВС України на Одеській залізниці підполковником міліції ОСОБА_7, зі звільненням згоден».

Позивач стверджує що не надавав згоди на звільнення та бесід з ним не проводили.

31.08.2017 року ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Одеської області з заявою про скоєне кримінальне правопорушення, а саме в діях посадових осіб УМВС України на Одеській залізниці вбачається ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за кваліфікуючими ознаками: службова недбалість, якщо вона спричинила тяжкі наслідки, він переніс сильне моральне потрясіння, яку він оцінює в 100 000 грн. та його родина залишилась без можливості існування.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2017 року під головуванням судді Пислар В.П. (справа № 522/16437/17) було зобовязано уповноважених осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_5 №6134 від 31.08.2017 року у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.(а.с.5).

ОСОБА_5 23.10.2017 року звернувся до прокуратури Одеської області з клопотанням про призначення дату та часу допиту позивача в якості потерпілого в кримінальному провадженню.

Прокуратура Одеської області у відповідь на клопотання ОСОБА_5 08.11.2017 року винесла Постанову про відмову у визнанні його потерпілим, оскільки ОСОБА_5 не надав обєктивних даних, що підтверджують завдання моральної, фізичної або матеріальної шкоди. При цьому зазначається, що першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001399, внесеного до ЄРДР 10.10.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Не погоджуючись з винесеною Постановою ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на дану постанову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року (головуючий суддя Кушніренко Ю.С.) було скасовано постанову старшого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проводжень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_8 про відмову у залученні ОСОБА_5 в якості потерпілого у кримінальному провадженні. В мотивувальній частині ухвали суду від 13.12.2017 року зазначено, що дії, щодо незалучення ОСОБА_5 є незаконними. В частині скарги заявника щодо зобовязання слідчого Лободи Р.Г. призначити час та дату допиту ОСОБА_5 в якості потерпілого, зі встановленням процесуальних строків суд в цій частині відмовив, зауваживши що зазначені вимоги не передбачені діючим кримінально-процесуальним законодавством, зокрема ст.307 КПК України.

У результаті неправомірних дій посадових осіб прокуратури Одеської області позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. При цьому обґрунтуванням позову позивач зазначає про порушення його права у звязку з незаконним звільненням, втратою роботи чим завдало родині душевних та психологічних страждань.

ОЦІНКА СУДУ

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог районний суд виходив з того, що факт невиконання слідчим прокуратури Одеської області щодо не проведення дій у встановленому законодавством порядку не встановлено.

Згідно з частиною 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час проведення окремих процесуальних дій,розгляду і вирішення справи.

За правилами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до вимог ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

У справі, яка переглядається, позивач посилається на бездіяльність слідчого прокуратури Одеської області за прийняття незаконних рішень,навмисним затягування досудового розслідування,не проведення процесуальних дій щодо захисту порушених прав скоєним кримінальним правопорушенням то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна

Зміст ст. 1174 ЦК відповідає, також, вимогам ст. 56 Конституції України, що передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Для настання відповідальності, передбаченої ст. 1174 ЦК, необхідно, щоб посадова або службова особа завдала шкоди при здійсненні своїх повноважень, обсяг яких встановлюється відповідними правовими актами. Такі особи наділені правом в межах своєї компетенції давати як для громадян, так і для установ, незалежно від відомчої належності чи підлеглості, вказівки правового характеру, що підлягають обов?язковому виконанню, застосувати примусові заходи і щодо громадян, які безпосередньо не підпорядковані їм по службі.

Заподіяння шкоди посадовою особою належить до спеціальних деліктів є окремим видом відповідальності.Для настання деліктної відповідальності держави крім загальних умов(завдання шкоди,протиправна поведінка,причинний зв'язок,вина) потрібні спеціальні:

-спеціальний субєкт-заподіювач шкоди

-сфера його діяльності.

Специфіка зазначеного виду відповідальності полягає в тому,що несприятливі наслідки майнового і морального характеру виникають у результаті незаконних власних приписів.

При цьому, реалізуючи владні функції, посадові особи,зобовязані визнавати, дотримуватись та захищати права і свободи людини та громадянина. Професійна діяльність повинна ґрунтуватись на принципах верховенства Конституції України ,законів та інших нормативно-правових актів,відповідати вимогам посадових Інструкцій тощо.

Отже, вказана норма підлягає застосуванню у випадку, коли є відомою конкретна посадова особа або службова особа органу державної влади, органу місцевого самоврядуванням, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої завдано шкоди фізичній або юридичній особі.

Встановлено,що першим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001399, внесеного до ЄРДР 10.10.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України за заявою ОСОБА_5 від 13 вересня 2017 року .

Однак, позивачем не зазначено спеціального субєкта оскарження - слідчого прокуратури, бездіяльність якого ним оскаржується .

За таких обставин, судова колегія погоджується з судженням районного суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та в силу ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін так як визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375, 381,382,384,390 ЦПК ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 Феліксовичана залишити без задоволення,а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 22.08.2018 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Т.В.Цюра

ОСОБА_9