ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2970/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" квітня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарі Галян Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 Свої вимоги мотивував тим, що він є співласником вказаної квартири. Іншими співвласниками є його дружина ОСОБА_4 та двоє його синів : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідач є його невісткою, дружиною його сина ОСОБА_7, яка була вселена та зареєстрована у вказаній квартирі в 2003 році після реєстрації шлюбу. 05.06.2014 року Дарницьким районним судом м.Києва шлюб між його сином та відповідачкою було розірвано. Фактично відповідачка не проживає у вказаній квартирі з січня 2014 року, речей її в квартирі не має, житловою площею не цікавиться. На сьогоднішній день реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу певні перешкоди, в зв'язку з чим він звернувся до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною житловою площею та зняти його з реєстрації.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і визначені їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 03.12.1997 року, квартира №АДРЕСА_1 належить в рівних долях ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві приватної спільної власності.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої КК «Центр комунального сервісу» від 27.11.2015 року відповідачка зареєстрована в спірній квартирі з 04.12.2003 року.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачка ОСОБА_3 являється колишньою невісткою позивача, а саме його сина ОСОБА_6 05.06.2014 року шлюб між відповідачкою та ОСОБА_6 було розірвано.

З січня 2014 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, речей її в квартирі не має, що підтверджується актом від 25.09.2014 року. Вселитись в спірну квартиру не намагалась.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Отже, судом достовірно встановлено, що принаймні з 2014 року відповідач не цікавиться спірною жилою площею, не несе витрат по її утриманню, в квартирі не проживає більше року.

Виходячи з вказаної норми та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням необхідно задовольнити.

Що стосується позивних вимог щодо зняття відповідача з реєстрації, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Керуючись ст. 10,11,27,60,212-215,224-227 ЦПК України, на підставі ст.405 ЦК України, ст.ст. 6,7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: