ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2159/18 Справа № 201/5938/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню.

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням в якому просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 15 червня 2018 року .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що суд не може прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його клопотанні, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об'єктивно нічим не підтверджено, в зв'язку з чим на даний час відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її клопотання про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції взято до уваги лише інтереси позивача, та залишено поза увагою інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних законів.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що в провадженні суду перебуває зазначена справа предметом спору якого є звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, в тому числі вище наведеного виконавчого листа № 2-2301/2008 від 29 жовтня 2008 року.

Зазначене свідчить, що фактично позивач оспорює суму заборгованості по аліментам та існує спір щодо його виконання. Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено. Таким чином, є велика ймовірність того, що стягнення заборгованості за виконавчим документом, що оскаржується стягувачем, може вплинути на належне виконання аліментних зобов'язань, які перебувають на виконанні у державній виконавчій службі та належним чином виконуються боржником, що підтверджено матеріалами справи.

Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даної справи так як в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов'язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідача в його правах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається із матеріалів справи, що суд першої інстанції встановивши наявність між сторонами спору, врахувавши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року .

Отже, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко