Провадження №2/521/4396/18
26 листопада 2018 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд-
Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та проситьстягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму невідшкодованої майнової шкоди у загальному розмірі 28 841,77 грн. та судові витрати у розмірі 704,8грн.
В обґрунтування власної позиції, сторона позивача посилалась на ті обставини, що
29.04.2018 року об 11 год. 30 хв. відповідач, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «OPEL», д/н KВU 280, по вул. Овідіопольська дорога, 1 у місті Одесі, при повороті ліворуч з вул. Кордонна на вул. Овідіопольська дорога, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням позивача, ОСОБА_2 Внаслідок скоєння ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2018року по справі №521/7510/18, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. 11.06.2018року.
Згідно звіту субєкта оціночної діяльності № 180508 від 10.05.2018 року про оцінку автомобіля НОМЕР_2, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику пошкодженого в ДТП автомобіля станом на 29.04.2018 року склала 39 180,85 грн., вартість проведення оцінки склала 1 330,00 грн. Загалом, унаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3, позивачу завдано матеріальні збитків у розмірі 44 952,00 грн., що включає витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом автомобіля та придбанням запасних частин, відповідно акту виконаних робіт від 23.05.2018року
СК АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, у липні цього року позивачу сплачено страхове відшкодування у розмірі 17 410,23 грн. 23 коп., яке не покрило спричинені позивачу матеріальні збитки. Загальна сума майнової шкоди, яку спричинено винними діями відповідача ОСОБА_1, яка залишилась невідшкодованою, з урахуванням вартості проведення оцінки складає 28 841,77грн. Враховуючи вказані обставини, з метою відновлення свого порушеного права, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з*явився, але від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити та провести розгляд справи за відсутності сторонни. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач, ОСОБА_4 у відкрите судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, відзиву стосовно заявлених позовних вимог, до суду не надходило.
За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Під час розгляду цивільної справи і на підставі наявних в ній доказів, судом було встановлено, що 29.04.2018 року об 11 год. 30 хв. відповідач, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «OPEL», д/н KВU 280, по вул. Овідіопольська дорога, 1 у місті Одесі, при повороті ліворуч з вул. Кордонна на вул. Овідіопольська дорога, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням позивача, ОСОБА_2 Внаслідок скоєння ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2018року по справі №521/7510/18, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. 11.06.2018року..
Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК Українивирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Спираючись на вказані норми закону суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_3, суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 120471 від 20.05.2016 року, автомобіль НОМЕР_3 належить ОСОБА_2
У матеріалах справи присутній звіт № 180508 від 10.05.2018 року про оцінку матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобілю НОМЕР_3, складений субєктом оціночної діяльності, ОСОБА_5 (сертифікат №486/15, виданий Фондом державного майна України 15.06.2015), у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.203, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2013 за № 1074/8395. Згідно вказаного звіту, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику пошкодженого в ДТП автомобіля, станом на 29.04.2018 року складає 39 180,85 грн..
Висновок спеціаліста сторонами не заперечувався, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило.
Загалом унаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3, позивачу завдано матеріальні збитки у розмірі 44 952,00 грн. що включає витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом автомобіля та придбанням запасних частин, відповідно акту виконаних робіт від 23.05.2018року (додаток №5).
Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із подальшими змінами та доповненнями в редакції від 24 жовтня 2003 року), постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом враховано, що Страховою компанією АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, в позасудовому порядку, у липні цього року позивачу, ОСОБА_2 сплачено страхове відшкодування у розмірі 17 410 грн. 23 коп.
В силу ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Як розяснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).
Сплачене Страховою компанією АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 410,23 грн., не покрило спричинені позивачу матеріальні збитки.
Відповідно до постанови судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «..право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав».
С урахуванням вище викладеного, сума майнової шкоди, яку спричинено винними діями відповідача, ОСОБА_1 позивачу, ОСОБА_2, яка залишилась невідшкодованою, складає: 44 952 грн. - 17 410 грн. 23 коп. = 27 541 грн. 77 коп.
Крім того, суд враховує, що позивачем сплачена вартість проведеної оцінки визначення розміру матеріальних збитків в сумі 1 300,00 грн., відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.05.2018 №180508 (додаток №4).
Таким чином, загальний розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 27 541 грн. 77 коп. + 1 300 грн. = 28 841 грн. 77 коп.
Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідност. 12ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довеститі обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1статті 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-285 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: А.П.ЦЕЛУХ