ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/446/18
Провадження № 22-ц/4820/415/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_4 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року (суддя - Ніколова С.В.) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням,-

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дочку у зв'язку з навчанням.

Позов мотивовано тим, що відповідач по справі є батьком позивачки. На даний час вона є повнолітньою та навчається на денній платній формі навчання в УСП Університеті соціальних і гуманітарних наук у м. Варшава, Республіка Польща. Вартість навчання за 2017/2018 навчальний рік становила 8830 польських злотих, що еквівалентно 67 028 грн. 53 коп. Крім того, позивач орендує житлову кімнату по АДРЕСА_2, щомісячна орендна плата за житло становить 900 польських злотих.

Відповідач працює в Хмельницькій філії ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», має постійний заробіток,у зв'язку з чим має змогу надавати матеріальну допомогу доньці у зв'язку з її навчанням, однак на теперішній час добровільно матеріальної допомоги дочці не надає. Крім того, відповідач 22.11.2017 року придбав у власність автомобіль CHEVROLET NIVA, 2004 року випуску.

За таких обставин, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у зв'язку з навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також просила стягнути з відповідача на її користь 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь повнолітньої дочки ОСОБА_6 у зв'язку з її навчанням в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 березня 2018 року і на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2018 року, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Просила вирішити питання щодо витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, не надав об'єктивної оцінки обставинам справи. У зв'язку з продовженням навчання вона потребує матеріальної допомоги від свого батька ОСОБА_4, оскільки навчається на денній платній формі навчання та проживає у орендованому житлі, водночас ОСОБА_4 має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, оскільки є працевлаштованим та має постійний дохід у вигляді заробітної плати, що становить близько п'яти розмірів прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік».

ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі також не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що він як батько позивачки належним чином виконував свої батьківські обов'язки щодо утримання доньки, зокрема, вона забезпечена житлом, оскільки є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 особисто оплачував навчання доньки в Університеті соціальних і гуманітарних наук (м. Варшава) за 2014-2015, 2015-2016 навчальні роки. Також ним було сплачено 19.04.2014 року 3600 польських злотих за проживання і комунальні послуги за ОСОБА_6 Крім того, ним було відкрито банківський рахунок за яким ОСОБА_6 за період з 19.09.2014 року по 31.03.2016 року отримала від нього, на території Республіки Польща, грошові перекази в загальному розмірі 12 759,60 польських злотих.

Також апелянт вказував, що ОСОБА_6 мала можливість навчатися за рахунок коштів державного бюджету в Україні, однак вона такою можливістю не скористалась, обравши при цьому платну форму навчання у Республіці Польща. Вважає, що такими діями позивач підтвердила, що не потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки місячна плата за навчання фактично відповідає розміру його заробітної плати, при цьому в Україні позивач мала можливість навчатися за рахунок коштів державного бюджету по тій же спеціальності. Стверджував, що позивач отримує дохід від здачі в оренду ТОВ «Волочиськ-Агро» земельної ділянки площею 2,0 га, яка знаходиться на території Тарнорудської сільської ради Волочиського району, оскільки вона є її власником. Крім того, ОСОБА_6 у період з 14.08.2015 року по 10.10.2017 року була співвласником ПП «Волочиськ-Вектра», яке отримувало доходи у розмірі, що дозволяв їй самостійно сплачувати кошти за навчання та проживання. Перед зверненням до суду з означеним позовом, позивач переоформила підприємство на свою матір. Апелянт вважає, що такими діями його донька свідомо намагалась приховати від суду свій матеріальний стан, а відтак суд не мав можливості належно врахувати її матеріальний стан, водночас, на утриманні відповідача перебуває його син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також його дружина - ОСОБА_9, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має самостійного заробітку. Крім того, у 2017 року трагічно загинув його син від першого шлюбу - ОСОБА_10, у зв'язку з чим відповідач змушений був нести витрати на його поховання. В подальшому за рахунок коштів відповідача має бути облаштована могила сина. Вважає безпідставними вимоги позивача, оскільки вона вже закінчила навчання за обраною спеціальністю і здобула ступінь бакалавра, на даний момент вона є студенткою магістратури.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_11, направив на адресу суду клопотання у якому підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просив її задовольнити з наведених у ній мотивів, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, просив розгляд справи проводити без участі ОСОБА_6 та її представника.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6, водночас підтримали подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має вік, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати позивачці допомогу у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, суд враховував розмір доходів відповідача та те, що на його утриманні знаходиться малолітній син та дружина, а у позивачки є матір, яка також надає їй матеріальну допомогу.

Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 є студенткою Університету соціальних і гуманітарних наук в Республіці Польща, денної форми навчання (напрям: психологія, спеціальність - клінічна психологія і психологія здоров'я), а тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки виданої Університетом соціальних і гуманітарних наук від 21.12.2017 року ОСОБА_6 є студенткою університету у 2017/2018 навчальному році з терміном навчання 1 рік. Також згідно цієї ж довідки ОСОБА_6 пройшла навчання першого ступеню у 2014/2015, 2016/2017 роках на денній формі навчання за напрямом психологія і 25.10.2017 року здобула ступінь бакалавра.

Оплата за навчання, яке проходила студентка становила: за 2015/2016 навчальний рік - 2 частини в сумі 4480 злотих кожна, разом 8960 злотих; 2016/2017 навчальний рік - 1 частина - 8830 злотих, 600 злотих за повторюваний курс, за 2017/2018 навчальний рік - 8830 злотих. Загальна сума сплачена студентом за навчання була у розмірі 27 220 злотих.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

В силу ч.1 ст.199 даного Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок по утриманню повнолітньої дочки сторін, яка у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків.

Згідно ст.200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Так, позивачка є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, також у її власності перебуває земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Тарнорудської сільської ради Волочиського району. Вказану земельну ділянку позивач надає в оренду ТОВ «Волочиськ-Агро» та отримує дохід від надання в оренду земельної ділянки. Позивач також перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію. До 2017 року отримувала дохід від ПП "Волочиськ Вектра"

Докази у справі вказують також на те, що відповідач з 18.01.2018 року працює на посаді директора Хмельницької філії Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з посадовим окладом 8735 грн., на його утриманні знаходиться малолітній син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дружина відповідача - ОСОБА_9 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також відповідач поніс витрати у зв'язку з смертю в вересні 2017 року сина ОСОБА_10

Відповідач має у власності гараж загальною площею 27,5 кв.м в м. Хмельницькому та 22.11.2017 року придбав автомобіль Chevrolet Niva 2004 року випуску за ціною 49 000 грн.

Крім того, відповідачу встановлено ІІ групу інвалідності, у зв'язку з чим перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію.

Суд першої інстанції, встановивши обставини у справі та дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно з вимогами чинного законодавства ОСОБА_4, як батько ОСОБА_6, зобов'язаний утримувати свою доньку, яка продовжує навчання. При цьому, врахувавши вимоги ст.200 СК України, дійшов правильного висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти на повнолітню дочку в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Доводи апеляційних скарг не впливають на зазначені висновки суду, та спростовуються вищезазначеними доказами. Судом першої інстанції при встановленні можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу доньці у зв'язку з її навчанням та визначенні розміру аліментів враховано вимоги ст.ст.200, 182 СК України враховано матеріальний та сімейний стан сторін, стан їх здоров'я, можливість надання утримання доньці другим з батьків.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розмір судових витрат.

Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на зазначене, оскільки судом апеляційної інстанції апеляційна скарга ОСОБА_6 залишена без задоволення, підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційній інстанції не вбачається.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 грудня 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

Т.В. Спірідонова

О.І. Ярмолюк