УХВАЛА

08 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 200/14386/17

провадження № 61-44776ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» (далі - ТОВ «Крістіна») про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що ТОВ «Крістіна» недбало поставилося до своїх обов'язків по виконанню заходів благоустрою та не забезпечило очищення території ринку від снігу та льоду, внаслідок чого вона отримала травму. Після виписки з лікарні вона звернулась до ТОВ «Крістіна» з проханням надати допомогу, однак відповідачем їй було відмовлено. Тому позивач просила суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача та стягнути на відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Крістіна» про відшкодування моральної шкоди - задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Крістіна» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 500 000,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Крістіна»задоволено частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року змінено, а саме: зменшено суму моральної шкоди з 500 000,00 грн до 10 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

21 вересня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) до Верховного Суду ТОВ «Крістіна» направлено касаційну скаргу на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року, в якій скаржник просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ОСОБА_1 постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року в касаційному порядку не оскаржувала.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у даній справі є майнова вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн, оскільки зміст такої вимоги полягає у відшкодуванні моральної шкоди шляхом стягнення грошової суми.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, виходячи з положень частини дев'ятої статті 19 ЦПК України та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на дату подання касаційної скарги становить 881 000,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьоїстатті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Крістіна» подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Крістіна» про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько