Справа № 358/1347/17 Головуючий у І інстанції Тітов М. Б.
Провадження № 22-ц/780/2905/18 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 30 26.07.2018
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Кулішенка Ю.М., Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов мотивувала тим, що 8 серпня 2017 року близько 12 години 35 хвилин собаки, що належать відповідачам по справі, будучи не на повідках та без намордників, напали та поїли належних їй 7 індиків. Постановою Богуславського районного суду Київської області від 15.09.2017 року чоловіка позивача - ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він застрелив належну ОСОБА_6 собаку. Адміністративна комісія при виконкомі Саварської сільської ради притягнула відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП.

Відповідно ст.19 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Вказувала, що відповідачі порушили дані норми законодавства, внаслідок їхніх неправомірних дій їй було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначала, що матеріальна шкода полягає в неналежному утриманні домашньої собаки, у зв'язку з чим було знищено належних їй індиків в кількості 7 штук. Відповідно до довідки № 6 від 28 березня 2018 року, виданої Богуславським ринком Київської регіонспоживспілки, вартість одного кілограма м'яса індика становить 110,00 грн. Таким чином матеріальні збитки позивача склали 2310,00 грн. Крім того позивач зазнала сильного негативного душевного переживання внаслідок заподіяння шкоди її майну, вона змушена була звернутися за медичною допомогою, що підтверджується довідкою № 283.

У зв'язку з наведеним позивач просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь відшкодування матеріальної шкоду в розмірі 2310,00 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившисьіз вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі та залишено позаувагою доводи, якими вона обґрунтовувала свою позицію. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив насамперед з недоведеності позивачем як наявності заподіяної шкоди, так і вину відповідачів у її заподіянні. З наведеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зважаючи на вищевикладене, для покладення на відповідачів обов'язку відшкодування спричиненої позивачу шкоди остання мала б надати до суду належні та допустимі докази з приводу існування такої шкоди та її дійсного розміру, протиправності дій відповідачів та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та спричиненням позивачу шкоди.

В той же час жодної з вищеперерахованих обставин належним чином в ході розгляду справи доведено не було, оскільки до суду не було представлено належних та допустимих доказів як щодо того, що саме діями відповідачів було завдано шкоди позивачу, так і доказів фактичного завдання такої шкоти і її розміру. Судом першої інстанції в повній мірі та належним чином було досліджено усі представлені з цього приводу до суду докази, їм була дана належна детальна оцінка, за результатами чого суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог. Не було представлено таких доказів й до апеляційного суду, а доводи апеляційної скарги фактично повторюють вже оцінену судом позицію позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, крім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Ю.М. Кулішенко

А.С. Сержанюк