29.05.2018 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/3445/18
Провадження № 6/644/89/18
У Х В А Л А

іменем України

29 травня 2018 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., при секретарі Яковлевій М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 році старший державний виконавець звернувся до суду зі вказаним поданням та просив вирішити питання про примусовий привід ОСОБА_2 до МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області на 30.05.2018 р. о 10-00 год.

В обгрунтування свого подання зазначив, що на виконанні у державно виконавця знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 638/4638/13-ц від 29.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1500,00 грн. щомісяця.

02.08.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам.

02.04.2018 року здійснено виїзд державного виконавця за місцем реєстрації боржника та двері ніхто не відчинив про що складено відповідний акт. Крім того, 08.05.2018 року на адресу боржника було направлено повторний виклик, за яким боржник не зявився.

В судове засідання державний виконавець не прибув, суду подав клопотання про слухання справи без участі представника Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Дослідивши подання державного виконавця про примусовий привід боржника, суд приходить до висновку, що у поданні слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження № 39227920 від 02.08.2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 638/4638/13-ц, виданого 29.07.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

02.08.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, однак, доказів про її направлення боржнику суду не надано.

З пояснень, зазначених в поданні, вбачається, що неодноразово державним виконавцем направлялись виклики боржнику про необхідність зявитися до виконавчої служби.

Так, згідно акта державного виконавця від 02.04.2018 року встановлено, що при виході за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1, двері ніхто не відчинив та боржнику залишено виклик. Разом з тим, в який саме термін або проміжок часу (місяць, рік, тощо) боржнику необхідно зявитись до виконавця, не зазначено.

Також, до матеріалів справи додано виклик державного виконавця від 08.05.2018 року, № 28785, та згідно даних Укрпошти поштове відправлення не було вручене під час доставки.

Як слідує з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний

вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 438 ЦПК України, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Натомість, доводи державного виконавця суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсність належного повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби суду не надано, у звязку з чим застосування до ОСОБА_2 примусового приводу як боржника не відповідатиме визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Доказів, які свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення дійсного місця перебування боржника, факту неодноразового повідомлення його про виклик до виконавчої служби, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: