Справа № 347/1407/17
Провадження № 22-ц/4808/292/18
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Вербовецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Косівського районного суду, постановлене у складі судді Сабадаха Б.В. 19 жовтня 2017 року в м. Косові,

в с т а н о в и в :

31.07.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Вербовецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

В заяві зазначив, що 27 жовтня 2011 року секретарем виконкому Вербовецької сільської ради був посвідчений заповіт, за змістом якого його батько ОСОБА_5 заповів йому житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування даного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року батько помер.

Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що він зареєстрований, проживав раніше з батьком та проживає на даний час у будинку АДРЕСА_1, просив визнати за ним право власності на домоволодіння в цілому.

Рішенням Косівського районного суду від 19 жовтня 2017 року позов задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року та складається з житлового будинку загальною площею 84,3 м.кв., Б - літньої кухні, В - вбиральні, №1 - криниці, №2 - огорожі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність рішення суду та зазначає, що він є рідним братом позивача, проживає разом з братом та їх матір'ю у спірному будинку.

Вказує на те, що спірне домоволодіння належало на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5, і станом на 1990 рік у цьому господарстві були зареєстровані їх батько та мати, а також вони з братом, і на день смерті батька всі вони проживали у спірному житловому будинку, тому вважав, що на день смерті батька домоволодіння належало в рівних долях чотирьом членам господарства.

Крім того, зазначає, що він є інвалідом першої групи, а тому має право на частку у спадковому майні, оскільки відповідно до ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Посилаючись на те, що він та його мати проживали з батьком на час відкриття спадщини, не подавали заяви про відмову від спадщини, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, а суд не дослідив зазначених обставин та не залучив їх до участі у розгляді справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що ОСОБА_4 у 1989 році вибув із колгоспного двору в Російську Федерацію та проживав там у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_6 і у 2000 році у них народився син ОСОБА_7. 22 грудня 2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, а отже ОСОБА_4 втратив право на частку у майні колгоспного двору.

Крім того, за договором купівлі-продажу від 22 березня 1995 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_8 незавершений будівництвом житловий будинок, що був складовою домоволодіння по АДРЕСА_1

Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Представник Вербовецької сільської ради подав клопотання про розгляд справи без його участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 постійно, в тому числі і на час смерті спадкодавця, проживав у спірному домоволодінні. Крім того, суд врахував те, що представник Вербовецької сільської ради визнав позовні вимоги, а відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна.

Встановлено, що 27 жовтня 2011 року секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради був посвідчений заповіт, за змістом якого ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування даного будинку (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_5 помер.

Постановою приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу від 12 липня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10 травня 1989 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5. Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Косівської районної ради народних депутатів № 61 від 12 квітня 1989 року. (а.с.20)

Згідно довідки виконкому Вербовецької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року № 132/02.2-18 ОСОБА_5 постійно проживав з 1972 року по день смерті в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 Суспільна група господарства - колишній колгоспний двір.

В цьому ж будинку з 1972 року по даний час проживає дружина спадкодавця ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІІ групи. Сини спадкодавця: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, інвалід І групи, проживають у житловому будинку відповідно з квітня 2011 року та з травня 2012 року по даний час. (а.с.11)

До апеляційної скарги ОСОБА_4 долучив довідку виконкому Вербовецької сільської ради від 24 жовтня 2018 року № 301/02.2-18 про те, що згідно погосподарської книги №5 особовий рахунок № НОМЕР_1 за період з 1986-1990 роки за адресою АДРЕСА_1, Косівського району були зареєстровані: голова сім'ї ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, дружина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7. (а.с.51)

Згідно паспортних даних ОСОБА_4 зареєстрований в с. Вербовець з 05.01.1989 року (а.с. 53). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_4 є інвалідом І групи (а.с.54).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Тобто спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його приналежності в позивача відсутні необхідні правовстановлюючі документи, коли це право оспорюється відповідачем.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 пред'явив позов до Вербовецької сільської ради, яка не оспорює право власності позивача, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і суд вирішив такий спір, не залучивши до участі у справі ОСОБА_4, який згідно довідок Вербовецької сільської ради на момент припинення колгоспного двору та на час смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав у спірному домоволодінні, чим позбавив його можливості скористатися процесуальними правами, що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення порушує права ОСОБА_4, який не був залучений до участі в справі.

Оскільки апеляційний суд не вправі в такому разі скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд чи залучити таку особу до участі в справі та вирішити спір по суті, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 19 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Вербовецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року.