Справа № 266/4196/18
Провадження № 2/266/945/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, третя особа орган опіки та піклування Маріупольської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 10.10.2006 р. зареєстрованого в БТІ 11.10.2016 р.. В даному будинку крім неї зареєстровані з ІНФОРМАЦІЯ_6. її донька - відповідач ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3, які мешкають фактично за іншою адресою. Відповідач не цікавиться житловою площею, не сплачує комунальні послуги. Вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у добровільному порядку не виявилося можливим, оскільки останні відсутні за місцем реєстрації та мешкають за межами України. Просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в підготовче засідання надали заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 яка дії в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, проте звернувся до суду із нотаріально посвідченою письмовою заявою в якій позов визнала в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_5 надала письмову заяву в якій не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглянути без її участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_3 в м. Маріуполі на підставі договору купівлі - продажу від 10.10.2006 р. зареєстрованого в реєстрі за №3283 зареєстрованого в БТІ 11.10.2006 р. реєстраційний № 16278068 (а.с.4,5)

Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 03.08.2018 р. №0312-7846 у спірному будинку зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с. 18).

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженим судом довідкою - актом КСН «Селище Моряків» від 02.07.2018 року з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6, лише зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4, а фактично не проживають з червня 2014 року (а.с. 7).

З нотаріально посвідченої заяви нотаріусом Петушинського нотаріального округу РФ 20.10.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 яка дії в своїх інтересах та інтересах свої неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання втративши право користування жилим приміщенням, справу просить розглянути без їх участі ( а.с. 40).

Згідно довідки виданої начальником РЄГС в м. Петушки РФ від 18.10.2018 р. вбачається, що ОСОБА_2 з 01.08.2017 р. по даний час працює в районній експлуатаційній газовій службі на посаді слюсаря по експлуатації та ремонту підземних газопроводів 3 розряду комплексної служби м. Покров ( а.с. 41).

Згідно довідки директора середньої загальноосвітньої школи №2 м. Покров РФ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається в зазначеній школі ( а.с. 42).ї

З акту обстеження умов проживання від 30.10.2018 р. наданого службою у справах дітей вбачається, що ОСОБА_3 не мешкає за адресою вул.. Амурська, буд. 46 ( а.с. 45).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на те, що позивач є власником будинку, тому він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його нерухомим майном - квартирою.

Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316,317,319,321 Цивільного кодексу України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.

Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Саме така позиція викладена в п.3 інформаційного листа ВССУ від 28.01.2013р. №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав".

Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сім'ї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З огляду на наведене, виходячи з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані у АДРЕСА_5 як член сім'ї позивача, та з червня 2014 року не проживають у спірному будинку без поважних причин тобто понад рік, домовленості про це з позивачем не має, та з урахуванням визнання позовних вимог, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 274, 280, 350 ЦПК України, ст..405 ч. 2 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, третя особа орган опіки та піклування Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - в будинку АДРЕСА_6

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.