Житомирський апеляційний суд
Справа №275/555/18 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 275/555/18 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирської області про визнання права на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Данилюк О.С. в смт. Брусилів,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пред'явлений нею позов є позовом немайнового характеру. Вказує, що разом із позовною заявою нею подано копії долучених до неї документів у відповідності до кількості учасників справи. Враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув позов у зв'язку із його невідповідністю вимогам ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Встановлено, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права на спадкове майно.

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 липня 2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк - десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Постановляючи ухвалу, суд зазначав, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, зокрема, не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; додані до позову документи не засвідчені належним чином; відсутні докази перебування позивачки у шлюбі із померлим ОСОБА_2

На виконання вимог ухвали суду, ОСОБА_1 було подано заяву, у якій вона вказала, що з аналогічним позовом до інших судів не зверталася, а також додала копію свідоцтва про шлюб між нею та ОСОБА_2

Ухвалою цього ж суду від 24 липня 2018 року, позовну заяву було повторно залишено без руху, при цьому суддею вказано, що в порушення вимог ст. 95 ЦПК України, копії наданих документів не засвідчені належним чином. Поміж іншого, позивачем не вказано ціни позову з обґрунтуванням вказаної суми та не наведено попереднього розрахунку суми судових витрат.

На виконання вимог цієї ухвали суду, представником ОСОБА_1 подано оригінали свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть ОСОБА_2, довідки Брусилівської селищної ради та попередній розрахунок судових витрат, у якому зазначено, що пред'явлений позов є немайновим.

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суддя виходив із того, що позивачем не були виконані недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалах від 24.07.2018 та 21.09.2018 року, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України.

Мотивуючи свою ухвалу, суддя зазначив, що пред'явлений ОСОБА_1 позов має майновий характер, оскільки на думку суду, позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай), яка відповідно має вартісний вираз. Крім цього вказано, що докази подані в одному екземплярі, тоді як їх кількість повинна відповідати кількості відповідачів та третіх осіб.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на таке.

Так, дослідженими вище матеріалами цивільної справи підтверджується, що заявником на виконання вимог ухвал суду від 04.07.2018 та 24.07.2018 було надано оригінали документів, копії яких були долучені до позовної заяви.

Відтак, посилання суду щодо відсутності копій поданих позивачем доказів спростовується матеріалами справи.

Також суду було надано підтвердження про те, що ОСОБА_1 не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також попередній розрахунок судових витрат.

Не може погодитись колегія суддів і з висновком судді першої інстанції щодо характеру позовних вимог.

Зокрема, зі змісту прохальної частини поданої ОСОБА_1 позовної заяви неможливо чітко встановити, за захистом яких саме своїх порушених прав вона звернулася до суду, оскільки нею заявлено вимогу як про визнання права на сертифікат про право на земельну частку (пай), так і визнання права на саму земельну частку (пай).

Виходячи з цього, суд першої інстанції зосередившись на інших недоліках позовної заяви, не з'ясував обсяг позовних вимог та не встановив за захистом яких саме прав та інтересів заявник звернулася до суду.

Не виконавши вказаних процесуальних дій, неможливо встановити характер позовних вимог, оскільки само по собі визнання права не є вимогою майнового характеру.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з формальних міркувань підійшов до відповідності позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України, що призвело до неправомірної відмови позивачу у реалізації її права на судовий захист.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді