Номер провадження: 22-ц/785/3242/18
Номер справи місцевого суду: 494/770/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3

відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_4

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року в складі судді Курти Л.С.,

встановив:

17.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 27 вересня 2015 року близько о 04.00 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2105, державний номер 490 69 ОА по вул. Миру у місті Березівка Одеської області у стані алкогольного спяніння не вибрала безпечну швидкість руху та не впоралась з керуванням, допустила наїзд на її будинок, чим пошкодила стан будинку, спричинила їй майнову та моральну шкоду.

04.07.2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку майна від 07.10.2015 року, посилаючись на те, що визначений оцінювачем ОСОБА_4 розмір шкоди -13 326 гривень не відповідає дійсності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду - 13 326 гривень, моральну шкоду 10 000 гривень, витрати на проведення експертизи 5 945 гривень, витрати на юридичну допомогу 400 гривень, судовий збір 551 гривню. В іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про задоволення її позову в повному обсязі, відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що звіт про незалежну оцінку майна, складений оцінювачем ОСОБА_4 не може вважатися належним та допустимим доказом, не містить інформації про включення його до єдиної бази даних звітів про оцінку, не має реєстраційного номеру, інформація, якою користувалась оцінювач при підготовці висновку щодо вартості майна не була такою, яка б відповідала вимогам п. 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», строк дії звіту на час звернення до суду був закінчений, також в звіті відсутня інформація, що пошкодження будинку сталися внаслідок ДТП за її участю. Висновок судового експерта ОСОБА_5, складений від імені Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, також не можна брати до уваги, оскільки зазначений судовий експерт не є фахівцем даної державної спеціалізованої установи. Факт завдання моральної шкоди не підтверджений, відтак вона стягнута безпідставно.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила про розгляд справи за її відсутності (а.с.36), ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відкриття апеляційного провадження повідомлені (а.с.79,80,т.2), жодна із сторін з клопотанням про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, розгляд справи за їх участю не зверталась.

Таким чином, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 42 по вул. Енгельса у м. Березівка ( а.с.64-66, 87,88).

27 вересня 2015 року о 04.00 годині в м. Березівка по вул. Миру ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, з різким запахом з порожнини рота (від медичного огляду на стан спяніння відмовилась у присутності свідків), не вибравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, допустила наїзд на будинок по вул. Енгельса, в результаті чого порушила п.2,5,12.1, 12.2 Правил дорожнього руху.

ПостановоюБерезівського районного суду Одеської області від 26.10.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 3 400 гривень.

Вказаний штраф ОСОБА_3 сплатила 27.10.2015 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місце 27.09.2017 року житловий будинок ОСОБА_2, розташований по вул.Енгельса 42 у м.Березівка Одеської області, зазнав пошкоджень, факт наїзду на будинок та факт пошкоджень зафіксовані фотографіями та актом огляду, з якого вбачається, що будинок потребує відновлювального ремонту, а саме: зовнішнього та внутрішнього оздоблення стін (штукатурка, шпалери), демонтажу; оздоблення (штукатурка, шпалери), а також зняття блоку опалення із подальшою установкою після закінчення оздоблювальних робіт (а.с.76).

На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем надано звіт про незалежну оцінку майна від 07.10.2015 р. відповідно до якого вартість збитку складає 13326 грн.

В процесі розгляду справи судом за клопотанням ОСОБА_2 призначалася судово будівельна експертиза, доручена експертам НДІСЕ, яка була складена судовим експертом ОСОБА_5

Відповідно до висновку експертизи № 3532/24 від 19 липня 2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт будинку складає 15 920,00 гривень ( а.с.160-168), вартість висновку судової експертизи складає 5 945 гривень 40 коп.( а.с.159).

Проте майнова шкода за клопотанням позивача була визначена відповідно до звіту оцінки в розмірі 13 326 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шкода завдана неправомірними діями, тому підлягає відшкодуванню особою, яка їх завдала.

Висновок суду щодо наявності підстав для задоволення позову відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Факт заподіяння шкоди у вигляді наїзду на будинок та обставина, що такі дії були вчинені ОСОБА_3 підтверджена постановою про притягнення останньої до відповідальності, яка чинна на час розгляду справи.

ОСОБА_3 оплатила штраф, чим підтвердила про визнання таких обставин.

Відповідно до ч.2ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, таким чином, тягар доказування відсутності вини покладається на заподіювача шкоди ОСОБА_3

Проте належних та допустимих доказів на спростовування вини ОСОБА_3 не надала, і заперечення проти позову і доводи апеляційної скарги зводяться до оспорення належності доказів позивача, проте жодний доказ ОСОБА_3 на спростування представленого не наданий, при цьому факт заподіяння шкоди встановлений.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження розміру шкоди ОСОБА_2 надано звіт, а також висновок судової експертизи, яка призначалася судом за її клопотанням, належними та допустимими доказами на спростування таких доказів міг бути висновок судової експертизи, проте таким способом ОСОБА_3 не скористалася, з клопотанням про призначення експертизи вона не зверталась, обмежившись лише запереченнями щодо доказів іншої сторони.

Тому суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення майнової шкоди, враховуючи, що факт її заподіяння встановлений та не спростований.

Разом із тим, в основу рішення судом покладений звіт про оцінку майна, який станом на час звернення з позовом до суду втратив чинність (дійсний до 07 квітня 2016 р.) (а.с.10), тому слід погодитися з доводом ОСОБА_3 про сплив строку його дії.

Вбачається, що за клопотанням ОСОБА_2 судом була призначена судова будівельно технічна експертиза (а.с.160-172,т.1), згідно висновку вартість майнової шкоди складає 15920 грн.

Враховуючи те, що експертиза була призначена судом в судовому засіданні при належному повідомленні ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи (а.с.137,т.1), вона надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.138,т.1), відтак не була позбавлена процесуальної можливості взяти участь у її призначенні, заявити клопотання, тощо, проте на власний розсуд обрала для себе спосіб участі у справі.

Зважаючи на такі обставини, висновок судової будівельно технічної експертизи слід вважати належним доказом, який підтверджує вартість відновлювальних робіт, і, відповідно, майнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи складений неналежною особою до уваги не приймається, оскільки підстав, які б виключали можливість складення експертизи не наведено. Таке питання було предметом зясування судом першої інстанції (а.с.232,т.1), у відповідь ОНДІСЕ надано підтвердження того, що судовий експерт ОСОБА_5 працює з ОНДІСЕ на підставі цивільно правового договору №36/1 від 03.01.2017 р. та має право за дорученням ОНДІСЕ проводити судові експертизи та експертні дослідження (а.с.18,т.2).

Таким чином, вартість майнової шкоди є підтвердженою висновком судової будівельно технічної експертизи, але виходячи з того, що позивач обмежила суму майнової шкоди в розмірі 13326 грн., саме в такому розмірі в межах позовних вимог вона підлягає стягненню з відповідача.

Частково обґрунтованими можна вважати доводи апеляційної скарги про визначений судом розмір моральної шкоди, який має відповідати характеру правопорушення, глибині страждань, ступеню вини особи, яка завдала шкоди, вимогам розумності та справедливості. Задовольняючи позов в цій частині, суд послався на вимоги розумності та справедливості, але не навів жодного висновку на обґрунтування розміру шкоди, тому рішення в цій частині не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.263,265 ЦПК України, підлягає зміні, а сума шкоди зменшенню до 2000 грн., враховуючи факт пошкодження майна, обставини пригоди, ненавмисність дій заподіювача шкоди.

Крім того, зміні підлягає розподіл судових витрат, який був здійснений судом всупереч вимогам ст.141 ЦПК України про пропорційність вимог без врахування часткового задоволення позову, а тому витрати повинні були бути розподілені пропорційно до задоволених вимог. З врахуванням змісту вимог, понесених втрат, часткового зволення позову такі підлягають стягненню в розмірі 3171 грн. (15326х6896,20/33326).

Щодо доводів про невідповідність рішення суду вимогам закону в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Таким чином, звіт оцінювача є одним із доказів у справі, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності, а тому не може визнаватися недійсним за правилами визнання правочинів недійсними чи застосування до нього наслідків, повязаних зі скасуванням юридичних актів.

Саме виходячи з таких обставин слід відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Отже, в частині відмови в задоволені позову про визнання акту оцінки недійсним суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, однак шляхом невірного правового обґрунтування, тому рішення суду в цій частині також підлягає зміні.

Не можуть бути підставою для відмови в позові доводи апеляційної скарги про недоплату суми судового збору позивачем при поданні позовної заяви і необхідності його сплати в більшому розмірі, оскільки сума судового збору не впливає на зміст висновків суду по суті.

Зважаючи на такі встановлені факти, відповідні їм правовідносини, рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів задоволення первісного позову про відшкодування майнової шкоди, зміні в частині розміру моральної шкоди зменшення її до 2000 грн., а також зміни в частині мотивів відмови у задоволенні зустрічного позову, розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог, в решті рішення залишається без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний тест судового рішення складений 29.05.2018 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року змінити в частині обґрунтування мотивів задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним, скасування звіту про незалежну оцінку майна, а також в частині стягнення моральної шкоди за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., судових витрат в розмірі 3171 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: