Справа №403/326/18 провадження № 2-з/403/17/18 У Х В А Л А
23 серпня 2018 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Атаманової С.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Перлина степу" про забезпечення позову під час проведення підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) недійсним,-
В провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу» (далі - ТОВ «Агрофірма «Перлина степу») до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про: визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису), укладеного між відповідачами 18.05.2018 року, згідно якого право користування земельною ділянкою, належною на праві власності ОСОБА_2, зареєстровано 21.05.2018 року державним реєстратором Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області за ОСОБА_3, номер запису про інше речове право: 26313728.
Застосування вказаних заходів забезпечення позову обгрунтовується тим, що рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 06.04.2018 року, визнано поновленим договір оренди землі, укладений 20 жовтня 2011 року між ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» та ОСОБА_2 щодо належної останньому на праві власності земельної ділянки. Разом з тим, після ухвалення судового рішення, відповідачем ОСОБА_2 08.03.2018 року було укладено новий договір оренди землі з ФГ «Абара Геннадій Анатолійович», державна реєстрація якого проведена 12.03.2018 року, номер запису про інше речове право: 25359768, а після звернення позивача до суду з позовом про визнання вказаного договору оренди землі недійсним, відповідач ОСОБА_2 18.05.2018 року уклав новий договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) з іншим користувачем ОСОБА_3, державна реєстрація якого була проведена 21.05.2018 року, номер запису про інше речове право: 26313728, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна. У зв"язку зі зміною фактичних обставин справи, позивачем до закінчення підготовчого провадження, була подана до суду уточнена позовна заява шляхом пред"явлення нової позовної вимоги про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису), укладеного 18.05.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з одночасним клопотанням про заміну первісного відповідача ФГ «Абара Геннадій Анатолійович» на належного відповідача ОСОБА_3.
З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, відповідачі по справі, зокрема, ОСОБА_2, може і в подальшому вчиняти дії щодо належної йому на праві власності земельної ділянки шляхом укладення нових договорів з іншими правокористувачами, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред"явленого ним до суду позову, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову.
Відповідно до ст.2, ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.
Тому з метою збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбаченого п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам.
Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява представника ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» про забезпечення позову розглядається судом в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.
Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України, з урахуванням положень ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України.
При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову та його виду, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до розяснень п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як відповідно до закону підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Судом встановлено, що рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 06.04.2018 року, визнано поновленим договір оренди землі, укладений 20 жовтня 2011 року між ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» та ОСОБА_2 щодо належної останньому на праві власності земельної ділянки. Разом з тим, після ухвалення судового рішення, відповідачем ОСОБА_2 08.03.2018 року було укладено новий договір оренди землі з ФГ «Абара Геннадій Анатолійович», державна реєстрація якого проведена 12.03.2018 року, номер запису про інше речове право: 25359768, що стало підставою для відмови державного реєстратора у проведенні державної реєстрації права оренди позивача на підставі рішення суду.
За вказаних обставин позивачем ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» була подана до суду позовна заява про визнання недійсним зазначеного вище договору оренди землі від 08.03.2018 року, однак після звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідач ОСОБА_2 18.05.2018 року уклав новий договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) з іншим користувачем ОСОБА_3, державна реєстрація якого була проведена 21.05.2018 року, номер запису про інше речове право: 26313728, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна за номером: 125996631, сформованою 01.06.2018 року.
Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 21.08.2018 року задоволена заява представника позивача про зміну предмета позову та прийнята до розгляду подана ним позовна вимога про визнання недійсним договору емфітевзису, укладеного між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18.05.2018 року.
З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем по справі ОСОБА_2 на протязі незначного проміжку часу вчинялись дії щодо укладення різних договорів з приводу належної йому на праві власності земельної ділянки, визнання недійсними яких входило та входить до предмета позову ТОВ «Агрофірма «Перлина степу».
Відповідно до п.п.1, 9 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.
Згідно положень ч.5 ст.3 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.
За змістом п.2 ч.1 ст.4 Закону державній реєстрації прав підлягають, крім іншого, речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; іпотека; інші речові права відповідно до закону.
Відповідно до ст.6 Закону до організаційної системи державної реєстрації прав належать субєкти державної реєстрації прав державні реєстратори прав на нерухоме майно.
До повноважень субєктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав та ведення Державного реєстру прав (ч.1 ст.9 Закону).
Згідно положень ч.1 ст.10 Закону державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
За змістом п.17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (з наступними змінами), у разі надходження до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв. У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обовязковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника обєкта нерухомого майна.
Положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до норм ЦПК України одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та передбачають вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Судом встановлено, що предявлений ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3В позов має немайновий характер; між сторонами по справі дійсно виник спір у зв"язку із невизнанням відповідачами переважного права позивача, як орендаря, на продовження користування земельною ділянкою відповідно до поновленого судом договору оренди землі від 20.10.2011 року та проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від26.02.2018 року; представником позивача подана до суду заява про уточнення позовних вимог, зокрема, визнання недійсним укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та правокористувачем ОСОБА_3 договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, яка прийнята судом до розгляду, а тому обраний позивачем засіб забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій, відповідає позовним вимогам та не суперечить вимогам закону, оскільки є способом реалізації позивачем ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» наданих йому законом процесуальних прав, передбачених ст.ст.43, 149, 150 ЦПК України.
На підставі викладеного, з метою забезпечення матеріально-правових інтересів позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» у разі задоволення судом позову; враховуючи укладення відповідачем ОСОБА_2 після ухвалення рішення суду 26.02.2018 року до набрання ним законної сили спочатку договору оренди землі від 08.03.2018 року з ФГ «Абара Геннадій Анатолійович», а в подальшому 18.05.2018 року іншого договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) з ОСОБА_3, у зв"язку з чим представником позивача змінювався предмет позову в частині визнання останнього недійсним; з метою попередження можливості несумлінних дій відповідача ОСОБА_2 в подальшому - під час підготовчого провадження, судового розгляду справи по суті та після ухвалення судом рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на укладення іншого правочину та проведення державної реєстрації речових прав, похідних від права власності (право постійного користування, право оренди, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб) з приводу належної йому земельної ділянки, що може істотно ускладнити чи унеможливити реальне виконання рішення суду постановленого в межах пред"явленої до суду позовної вимоги і змусити позивача докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів, застосування судом такого виду забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій є відповідним змісту позовних вимог та зможе гарантувати реальне виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на зазначене, оцінивши надані позивачем докази на обгрунтування заявлених вимог щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про доведеність представником ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» наявності підстав для забезпечення позову, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України та того, що обраний ним захід забезпечення позову у виді заборони вчиняти реєстраційні дії знаходиться у необхідному (обов"язковому) правовому зв"язку із позовною вимогою, предметом позову та відповідними положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ЦК України та ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.154 ЦПК України заходи зустрічного забезпечення судом не застосовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Перлина степу" про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договору емфітевзису) недійсним - задоволити.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала може бути предявлена до примусового виконання протягом трьох років. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду. Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Устинівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_4