Справа № 739/740/18
Номер провадження 2/739/289/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іващенка А.І.

секретаря - Неживець К.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер його батько ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_3. Після смерті батьків відкрилася спадщина, яку він має намір прийняти. При зверненні до нотаріуса виявилося, що після смерті батьків на їх ім'я виготовлені та зареєстровані державні акти про право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, фактично ця обставина унеможливлює реєстрацію права власності на землю, тобто оформлення позивачем спадщини. В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не з'явилися але надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі просять їх задовольнити, а справу розглянути без їх участі. Представник Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області Коваленко І.М. в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання в якому позовні вимоги визнають в повному обсязі просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер батько позивача, ОСОБА_2 свідоцтво про смерть від 16.01.1998 р. серії НОМЕР_1, актовий запис №4. (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_3 свідоцтво про смерть від 03.07.2002 р. серії НОМЕР_2, актовий запис №18. (а.с.8)

На ім'я ОСОБА_2, 08.02.2006року по Орлівській сільській раді за №71 був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. (а.с.13) На ім'я ОСОБА_2, 08.02.2006року по Орлівській сільській раді за №72 був зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4. (а.с.14)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 20.03.1962року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с.9)

Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що виготовлення та реєстрація Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державних актів про право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки.

Вказані вище державні акти були виготовлені та зареєстровані, як особам, що мали право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, у зв'язку з виготовленням та реєстрацією на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після їх смерті державних актів на право власності на земельні ділянки, сертифікати на право на земельні частки (пай), що посвідчували право вимоги останніх на відведення у приватну власність земельних ділянок, яке входило до складу спадщини, стали недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у порядку спадкування права на земельну частку (пай).

За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені та зареєстровані на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 10, 529, 549 Цивільного кодексу УРСР, статтями 125, 126 Земельного кодексу України, статтями 206, 247,258, 259,263,264, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - задовольнити. Визнати недійсним державний акт від 08.02.2006року, серія НОМЕР_3, на право власності на земельну ділянку виготовленого та зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати недійсним державний акт від 08.02.2006року, серія НОМЕР_4, на право власності на земельну ділянку виготовленого та зареєстрованого на ім'я ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.15.5 Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області. Суддя: А.І. Іващенко.