У Х В А Л А

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 2/1712/783/2011

провадження № 61-9498зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув справу за позовом релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархату до Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на нерухоме майно за заявою релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархату про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIIIПерехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У грудні 2011 року релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату звернулася до суду із позовом до Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на нерухоме майно.

Позов мотивований тим, що рішенням виконавчого комітету Ровенської обласної Ради народних депутатів «Про реєстрацію статутів релігійних громад та передачу культових будівель» від 03 грудня 1991 року № 221 зареєстровано статут релігійної громади Української Православної Церкви в селі Заболотинці Млинівського району Рівненської області та повернуто безоплатно культову будівлю і майно у власність цієї громади. Зазначене рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не були з'ясовані питання щодо походження, джерел формування та правового статусу культової споруди (храму) до його передачі в 1939 році на користь держави СРСР. Крім того, не було з'ясовано питання про належність храму саме релігійній громаді Української Православної Церкви Московського Патріархату, яке нею обрано після утворення нового релігійного центру Української Православної Церкви Київського Патріархату. Культова будівля та майно в селі Заболотинці (раніше село Кнерути) на момент їх передачі у державну власність у 1939 році належали релігійній громаді Української Автокефальної Православної Церкви на території Західної України, яка входила до Польщі. Ця ж обставина додатково підтверджується листом єпископа Волинського та Рівненського на запит Московського Патріархату про підпорядкованість церкви в 1923-1939 роках Волинській єпархії.

Також факт належності релігійних громад та їх майна, в тому числі і села Заболотинці, до ієрархічної структури цієї Церкви встановлений рішенням Вищого арбітражного суду України від 10 березня 2000 року. Вказаним рішенням встановлено, що ще в червні та жовтні 1990 року Український екзархат Православної Церкви отримав адміністративну незалежність від Московського Патріархату і набув самостійного статусу Української Православної Церкви, проте зі збереженням канонічного підпорядкування останнього. Саме цього конфесійного напрямку і притримується релігійна громада села Заболотинці, статут якої був зареєстрований оскаржуваним рішенням відповідача та на її користь повернуто храм з церковним майном. 25 та 26 червня 1992 року відбувся Всеукраїнський Православний Собор, за рішеннями якого були об'єднані в єдину релігійну організацію Українська Православна Церква - Київський Патріархат, яка є правонаступником Української Православної Церкви та Української Автокефальної Православної Церкви, а рішення Харківського Архієрейського Собору Української Православної Церкви від 27 травня 1992 року не були визнані Радою у справах релігій при Кабінеті міністрів України як такі, що ухвалені з порушенням статуту Української Православної Церкви. Вищевикладені обставини доводять, що культова будівля з церковним майном в селі Заболотинці не перебувала у власності релігійної громади Української Православної Церкви Московського Патріархату на момент їх безкоштовної передачі (а не повернення), а була у власності Української Автокефальної Православної Церкви до передачі її майна на користь держави, а згодом об'єднана в єдину релігійну організацію - Українську Православну Церкву Київського Патріархату.

Неодноразові звернення релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату до відповідача про скасування свого рішення про передачу храму з церковним майном на користь жителів села, що входять до релігійної громади Української Православної Церкви Московського Патріархату, керівництво якої ухиляється від виконання рішення загальних зборів жителів села про утворення єдиної релігійної громади конфесійного спрямування Київського Патріархату, залишені без задоволення з посиланням на те, що релігійна громада Української Православної Церкви Московського патріархату є власником храму з церковним майном, а тому питання, пов'язані з припиненням права власності на об'єкти нерухомості, слід вирішувати в судовому порядку.

Посилаючись на викладені обставини, релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату просила скасувати рішення виконавчого комітету Ровенської обласної Ради народних депутатів від 03 грудня 1991 року № 221, (пункт 1.2) в частині безоплатного повернення культової будівлі і майна (Храму Казанської Ікони Божої Матері) у власність релігійної громади Української Православної Церкви Московського Патріархату села Заболотинці Млинівського району. Визнати право власності на культову будівлю та майно (Храм Казанської Ікони Божої Матері), що розташований в селі Заболотинці Минівського району Рівненської області, за релігійною громадою парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату, зареєстрованої розпорядженням Представника Президента України в Рівненській області від 09 серпня 1993 року № 353.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року касаційну скаргу релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархатувідхилено, рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року залишено без змін.

У поданій у березні 2016 року до Верховного Суду України заяві релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархату просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 37, 39 ЦК Української РСР, статті 16 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», статей 5, 61, 309 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання заяви).

В обґрунтування заяви релігійна громада парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархатунадала рішення Вищого арбітражного суду України від 10 квітня 1998 року, постанову Вищого арбітражного суду України від 29 липня 1999 року, рішення Вищого арбітражного суду України від 10 березня 2000 року, постанову Вищого арбітражного суду України від 13 вересня 2000 року, ухвалу Верховного Суду України від 17 жовтня 2001 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11 травня 2010 року.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 360-2 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року), якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки заява про перегляд подана з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального та процесуального права судами касаційної інстанції різної юрисдикції (цивільної та адміністративної), справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 2/1712/783/2011 за позовом релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархату до Рівненської обласної державної адміністрації та релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права власності на нерухоме майно за заявою релігійної громади парафії Казанської Ікони Божої Матері Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київського Патріархату про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик