Ухвала

15 травня 2018 року

м. Київ

справа 541/2022/16-ц

провадження № 61-1850св17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В. розглянув заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Мартєва Сергія Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення пені за неналежне виконання фінансових послуг, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року в складі судді Сидоренка Ю. В. та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року в складі колегії суддів: Лобова О. А., Абрамова П. С., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення пені за неналежне виконання фінансових послуг.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 пеню за неналежне виконання фінансових послуг: за договором на вклад «Універсальний» від 14 травня 2008 року № 20/02-02/19 - 8 555,60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 29 грудня 2016 року еквівалентно 230 087,11 грн; за договором на вклад «Універсальний» від 01 грудня 2008 року № 20/02-02/18 - 248,20 євро, що за офіційним курсом НБУ на 29 грудня 2016 року еквівалентно 6 942,54 грн; за договором на вклад «Універсальний» від 24 лютого 2009 року № 20/02-02/09 - 6 584,60 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 29 грудня 2016 року еквівалентно 177 080,69 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь держави 4 141,10 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволення позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 7 975 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8 000,00 грн віднесено на користь держави.

У березні 2017 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в які заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду повністю, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду повністю, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало заперечення на указані касаційні скарги, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судоми касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 грудня 2017 року вищевказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Автоматизованою системою розподілу справ на підставі статті 33 ЦПК України визначено колегію суддів у складі: головуючого: Висоцької В. С., суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П., для розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року у цій справі.

У травні 2018 року до суду надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача МартєваС. Ю., які обґрунтовані тим, що суддя Мартєв С. Ю. 16 років був суддею апеляційного суду Полтавської області, входив до складу колегії суддів: Лобова О. А., Абрамова П. С., Хіль Л. М., був головуючим суддею у розгляді подібної справи за участю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що об'єктивно та непереборно, на його думку, свідчить про наявність інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості і об'єктивності судді.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Мартєва С. Ю. визнано необґрунтованими. Провадження у справі зупинено на час вирішення питання про відвід судді-доповідача Мартєва С. Ю. іншим суддею.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

14 травня 2018 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяви про відвід судді-доповідача Мартєва С. Ю. передано на розгляд судді Верховного Суду Ступак О. В. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяв ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Мартєва С. Ю., суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

ОСОБА_1 подано дві заяви про відвід судді доповідачу Мартєву С. Ю. Незважаючи на те, що заяви про відвід були направлені на адресу суду двома різними конвертами, проте вони датовані однією датою та за своїм змістом абсолютно ідентичні.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, на яку як на підставу своїх заяв посилається ОСОБА_1, передбачено, що суддя не може розглядати справу та підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді.

Такими обставинами, на думку заявника є те, що суддя Мартєв С. Ю., який є доповідачем у дані справі, брав участь у розгляд іншої цивільної справи, яка є подібною до цієї справи, а також, що суддя працював майже 16 років на посаді судді Апеляційного суду Полтавської області і під час роботи на цій посаді ухвалював рішення разом із суддями, які ухвалили оскаржуване у цій справі рішення.

Проте, наведені заявником обставини не є такими, що свідчать чи можуть свідчити про необ'єктивність чи упередженість судді доповідача, оскільки судами України розглядають справи різних категорій, тому участь судді у розгляді справи однієї з категорій не може свідчити про його необ'єктивність чи упередженість при розгляді іншої справи цієї ж категорії. Якщо слідувати логіці заявника, то суддя, який прийняв участь у розгляді хоча б однієї справи певної категорії, вже не може брати участь у розгляді справи з подібними правовідносинами. Такий підхід призведе до того, що у країні не залишиться суддів, які зможуть розглядати справи найпоширеніших категорій, як то: справи, які виникають між споживачами фінансових послуг та фінансовими установами.

Інші обставини, на які посилається заявник обґрунтовуючи відвід, є надуманими, оскільки сам факт роботи суддів певний час в одній установі, не може свідчити про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об'єктивності судді, який приймає участь у розгляді даної справи.

Вищевикладене свідчить про те, що відсутні обставини, які викликають чи можуть викликати сумніви в неупередженості або об'єктивності судді-доповідача у цій справі, що в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні заяв про відвід судді.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Мартєва Сергія Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення пені за неналежне виконання фінансових послуг, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 березня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак