Справа № 450/1615/18 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1673/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 30 серпня 2018 року у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури № 2 в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву Львівської місцевої прокуратури № 2 в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова та стягнення коштів визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржив керівник Львівської місцевої прокуратури № 2.

Вважає її незаконною, необгрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що повертаючи позовну заяву прокурору, районний судом не враховано, що згідно інформації юридичного департаменту Львівської міської ради №2901-505 від 11.05.2018 року юридичним департаментом Львівської міської ради не здійснювалась претензійно-позовна робота з метою укладення із відповідачами договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львовата стягнення відповідних коштів до бюджету. Враховуючи, що Львівська міською радою не вжито заходів до укладення договору пайової участі та стягнення коштів до місцевого бюджету, керівник місцевої прокуратури звернувся з позовом до суду з метою захисту інтересів держави в частині стягнення коштів, які надходять до місцевого бюджету в межах строків позовної давності, які у зв'язку із бездіяльністю Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради могли бути пропущенні, а як наслідок місцевий бюджет міг недоодержати значну суму коштів. Вказане свідчить про нездійснення органом місцевого самоврядування повноважень щодо захисту інтересів держави, у зв'язку з чим, із позовом звертається прокурор. Крім того, зазначає, що чинне законодавство України не передбачає обов»язку прокурора надавати суду документи про наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення осіб, в інтересах яких звертається прокурор до суду для захисту їх прав, свобод та інтересів, а також обов»язку прокурора щодо з»ясування причин неможливості самостійно здійснювати суб»єктом владних повноважень захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку. З урахуванням наведеного, вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу є помилковим, а оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Через канцелярію суду 26.11.2018 року за вх. № 2314/18 надійшов відзив ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури № 2, в якому зазначено, що у позовній заяві прокурором не зазначено причин неможливості Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку. Просять у задоволенні апеляційної скарги керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 відмовити, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 ЦПК України.

Згідно положень ч. 1ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з дотриманням вимог процесуального закону, та зобов"язаний надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) повинен визначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві (заяві) необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99).

Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду.

Таке право, в т.ч. право подавати позов (заяву), прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Саме лише посилання в заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для прийняття судом цієї заяви та ухвалення рішення по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва.

Як вбачається з матеріалів справи, керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова та стягнення коштів.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 30 серпня 2018 року позовну заяву керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 було залишено без руху, оскільки в такій не зазначено причини неможливості Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

27.08.2018 року керівник Львівської місцевої прокуратури № 2 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак у вказаній заяві не навів належного обґрунтування наявності підстав для подачі позову.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що невжиття заходів щодо укладення договору про пайову участь та стягнення заборгованості зі сплати пайових внесків порушує право міської ради на своєчасне отримання коштів, які зараховуються до місцевого бюджету, а також становить загрозу порушення інтересів держави щодо своєчасності та повноти перерахунку реверсних дотацій до державного бюджету з місцевого бюджету не є достатньою підставою для звернення до суду в інтересах держави саме прокурора. Прокуратурою також не зазначено причин неможливості Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а посилання в заяві прокурора на те, що уповноважений орган належним чином не здійснює надані йому повноваження, не підтверджені будь-якими доказами.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.