Справа №480/1569/17 21.05.2018
Провадження №22-ц/784/822/18
Справа № 480/1569/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/822/18
П О С Т А Н О В А

іменемУкраїни

21 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

з участю:

представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_6 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області, постановлену під головуванням судді Шаронової Н.О. о 10 годині 10 хвилин 06 квітня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и л а :

12 вересня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючи через свого представника ОСОБА_5, предявили до ОСОБА_6 зазначений позов, який обґрунтовували наступним.

11 лютого 2017 року, у віці 82 роки, помер їх батько - ОСОБА_8, про що Миколаївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинено актовий запис № 60 та видано свідоцтво про смерть серії І-ФП № 259204.

Вони, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, в установленому законом порядку, звернулися до Четвертої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

За їх заявами четвертою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 67/2017, проте 15 серпня 2017 року, Державним нотаріусом їм було повідомлено, що отримати спадщину вони не можуть, оскільки 20 жовтня 2009 року ОСОБА_8 склав заповіт, відповідно до якого, все своє майно яке йому належить на праві власності, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, заповів дружині ОСОБА_6, з якою уклав шлюб 12 грудня 1997 року.

Посилаючись та те, що їх батько перебуваючи у похилому віці, склав заповіт без вільного свого волевиявлення, просили визнати заповіт від 20 жовтня 2009 року недійсним.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ознайомившись з матеріалами спадкової справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність почерку їх батька написам здійсненим в заповіті від 1999 року в графі підпис та в заповіті від 2009 року в графі підпис та зазначення ознайомлення з текстом заповіту, звернулися до суду з клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2018 року зазначене клопотання задоволено частково. По справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

✓чи виконано рукописний напис та підпис у заповіті від 20 жовтня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-904 та посвідченого державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори, який розміщений під друкованим текстом Цей заповіт складено о 08 год. 55 хв. у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справі нотаріальної контори, а другий видається заповідачу, а саме: На моє прохання заповіт записано нотаріусом з моїх слів, прочитано мною в голос до підписання та підписано особисто, а також напроти фрагменту друкованого тексту Підпис, а саме підпис та Гурко ОСОБА_8 ОСОБА_9 чи будь-якою іншою особою?

✓Чи виконано весь рукописний текст в заповіті від 20 жовтня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-904 та посвідченого державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори, який розміщений під друкованим текстом Цей заповіт складено о 08 год. 55 хв. у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справі нотаріальної контори, а другий видається заповідачу, а саме: На моє прохання заповіт записано нотаріусом з моїх слів, прочитано мною в голос до підписання та підписано особисто, а також напроти фрагменту друкованого тексту Підпис, а саме підпис та ОСОБА_8 однією особою?

ОСОБА_6 подала на зазначену ухвалу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до того ж суду І інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін, оскільки суд постановив її у відповідності з нормами процесуального права.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі почеркознавчої експертизи суд І інстанції виходив з того, що для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини не можливо, а оскільки у позивачів виникли сумніви щодо підпису, що може свідчити про відсутність волевиявлення спадкодавця на складення заповіту, то у справі необхідно було призначити почеркознавчу експертизу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Ухвала суду відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 260 ЦПК України в мотивувальній частині судового рішення суд зобовязаний зазначити мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким він керувався, постановляючи ухвалу.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" зазначено, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 106-108 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року N 15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб'єктивних прав.

Таким вимогам закону і відповідає оскаржена ухвала Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

За статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2017 року, у віці 82 роки, помер ОСОБА_8, батько позивачів, про що Миколаївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинено актовий запис № 60 та видано свідоцтво про смерть серії І-ФП №259204 (а.с.11).

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в установленому законом порядку, звернулися до Четвертої державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини оскільки є його рідними дочками та належать до спадкоємців першої черги.

Четвертою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №67/20017 (а.с. 59-84).

15 серпня 2017 року, Державним нотаріусом їм було повідомлено, що ОСОБА_8, 20 жовтня 2009 року склав заповіт, відповідно до якого, все своє майно яке йому належить на праві власності, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, тобто все, що на день смерті йому належатиме та на що він за законом матиме право, заповів дружині ОСОБА_6, з якою уклав шлюб 12 грудня 1997 року (а.а. 22, 46).

Відповідно до ч. 1 ст.103, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Обставини, викладені у вищезазначеній статті мають місце у даній справі про визнання заповіту недійсним, а тому призначивши експертизу, суд вчинив правильну процесуальну дію.

Виходячи з виписаних вище норм та встановлених обставин відсутні підстави для скасування ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області про призначення у справі почеркознавчої експертизи, а, відповідно, й для задоволення апеляційної скарги.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про навмисне затягування позивачами розгляду справи, щоб усунути відповідача від отримання спадщини, то вони не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а ґрунтуються лише на помилковому тлумаченні саме названою особою чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2018 року про призначення почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_10

_______________________________________________________________

Повний текст постанови складено 22 травня 2018 року