Справа № 226/2710/18
Cправа № 226/2710/18
Провадження № 2/226/954/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказала, що вона з 10.06.2009 по теперішній час зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3,, який є її дядьком. Наймач даної квартири ОСОБА_4, яка приходиться їй бабцею, а відповідачу - матір'ю, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла. Відповідач з 2000 року у зазначеній квартири не проживає, мешкаючи в Російській Федерації. Всі обов'язки щодо сплати комунальних платежів виконуються тільки нею. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що в останнє відповідач приїжджав у м.Мирноград років десять тому. Навіть на похорон своєї матері він не приїхав. Фактична адреса його проживання їй не відома. До Російської Федерації відповідач виїхав зі своєю сім'єю добровільно.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача та їхї представника, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наймачем квартири, яка перебуває у комунальній власності та розташована за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Дані обставини встановлено на підставі довідки виконкому Мирноградської міської ради від 27.09.2018 та інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме макйно, явормованої на 09.10.2018 (а.с.7, 8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 27.09.2018 у вказаній квартирі зареєстровані в якості членів сім'ї наймача ОСОБА_4: з 24.06.1983 син наймача - відповідач ОСОБА_3, 1961 року народження, та з 12.06.2009 онука наймача - позивач ОСОБА_1, 1989 року народження (а.с.7).

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда від 09.10.2018 відповідач ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично не мешкає за вказаною адресою з 2000 року по дату надання акту, проживаючи в Російській Федерації (а.с.6).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає в одному під'їзді з позивачем, дуже добро знала її бабусю ОСОБА_4, яка померла у вересні 2018 року, а також мати позивача - ОСОБА_6, яка померла у 2017 році. Позивач стала проживати з бабусею приблизно років 9 тому. ОСОБА_3 - син ОСОБА_4 уїхав з м.Мирнограда років 20 тому до Росії. В останнє вона його бачила десь років 10-11 тому, коли той приїжджав до матері. Навіть, на похованні сестри та матері відповідач не приїжджав. Вона ніколи не чула, щоб відповідачу чинилися перешкоди у проживанні в квартирі, де все життя прожила його мати.

Згідно за ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України, які регламентують правовідносини, що виникли з договору найма житлового приміщення.

Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом.

Відповідно до ст.ст.73-75 ЖК України позивачем по такій справі може виступати власник житла, наймач, члені його сім'ї, у тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом, як тимчасово відстуні.

Встановлено, що житлова квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не приватизована, є комунальною власністю, позивач користується нею на підставі договору найму жилого приміщення як член сім'ї наймача. Також, у якості членів сім'ї наймача з 1983 року у вказаному житлі також зареєстрований відповідач, який, як встановлено у суді, не мешкає в ньому понад шість місяців, покинув його добровільно, виїхавши до Російської Федерації. З'ясовуючи причини відсутності відповідача на спірній жилій площі понад 18 років, суд не встановив, що вони були поважні, тому вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що належать задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_3, 85320, до ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2018.

Суддя Ж.Є.Редько