Справа № 136/548/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку мотивував тим, що 07.06.2017 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1271 га, яка розташована на території с. Нарцизівка Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Для прийняття спадщини заявнику слід підтвердити факт проживання із спадкодавцем в період з травня 2015 року по день відкриття спадщини, тобто 07.06.2017 року, що і стало приводом для звернення до суду із вказаною заявою.

Голова Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду відзив в якому вказав, що обставини викладені в заяві відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим просив суд розглянути справу у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 07.06.2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1271 га, яка розташована на території с. Нарцизівка Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 11.04.2018 року №01-09/293, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51517783 слідує, що спадкова справа після померлої 21.07.2017 року ОСОБА_2 не заведена.

Факт родинних відносин заявника із ОСОБА_2 підтверджується даними в Свідоцтві про народження ОСОБА_1 (а.с. 6), в якому спадкодавець записана його матірю.

В паспорті громадянина України, що виданий на імя ОСОБА_1, відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою місця проживання ОСОБА_2, а тому для оформлення спадщини заявнику слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України).

З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Керуючись принципом верховенства права, закріпленим у статті 8 Конституції України, суд повинен виходити із того, що людина, її права та свободи є найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу положень частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, факт відсутності запису про реєстрацію постійного місця проживання позивача за місцем реєстрації його матері ОСОБА_2, з урахуванням зазначених обставин, не може слугувати безумовною підставою позбавлення її законного права на прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті в порядку, передбаченому частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджується показами свідка ОСОБА_3, а також актом Липовецької міської ради від 12.03.2018 року в якому вказується, що з 09.05.2015 року до 07.06.2017 року ОСОБА_2 проживала спільно з ОСОБА_1 за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. І.Франка, 25.

Таким чином, суду надано достатньо доказів, які підтверджують факт про встановлення якого просить заявник, з огляду на що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 315, 319, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) в період з 09.05.2015 року по 07.06.2017 року зі спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 07.06.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник