ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/4566/18
Провадження № 22-ц/4820/436/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року (суддя - Шевцова Л.М.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В липні 2018 ОСОБА_4, звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 20.12.2016 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_4 договір позики, згідно умов якого позивач надав, а відповідач отримала грошову позику в розмірі 800 доларів США строком на один місяць. На підтвердження передачі коштів ОСОБА_5 написала розписку.

Пунктом 6 вищевказаного договору передбачено, що у випадку порушення умов договору, позичальник сплачує суму боргу та моральну шкоду у розмірі позики.

Оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, позику в обумовлені договором строки не повернула, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь заборгованість в розмірі 800 доларів США та моральну шкоду в розмірі 800 доларів США, у національній валюті станом на день виплати.

Заочним рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 800 доларів США, що еквівалентно 22519,52 грн. та 2000 грн. моральної шкоди, всього 24519, 52 грн.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання по судовому збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 800 доларів США, що еквівалентно 22519,52 грн.

В обґрунтування скарги зазначав, що суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на його користь 2000 грн. моральної шкоди, всупереч вимогам умов договору позики, в якому зазначено, що у випадку несвоєчасного повернення позики, позичальник сплачує моральну шкоду у розмірі позики, тобто 800 доларів США.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Апелянт ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку установленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за самою позикою сторонами не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 20.12.2016 року було укладено договір позики, згідно умов якого позивач передав, а ОСОБА_5 отримала кошти в розмірі 800 доларів США, строком на один місяць.

Вказана обставина підтверджується наданою ОСОБА_4 розпискою та договором позики від 20.12.2016 року.

Відповідно до п.6 договору позики від 20.12.2016 року у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60% річних від простроченої суми боргу, та моральну шкоду у розмірі позики (а.с.5).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 посилався на те, що йому завдано моральну шкоду у зв'язку з неповерненням відповідачем позики, що передбачено умовами договору позики. Крім того, розмір моральної шкоди також передбачено умовами цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи спірні правовідносини виникли з договору позики. Відшкодування моральної шкоди встановлено договором.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди 2000 грн., оскільки цей розмір відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова