АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/471/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/789/478/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів: Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участю секретаря Шмигельська І.З.

та сторін: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та представника головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 602/471/16-ц за апеляційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року, постановлену суддею Радосюк А.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Лановецького районного суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 15 грудня 2017 року нею було одержано лист від Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області та постанову від 11.12.2017 року про відкриття виконавчого провадження по рішенні Лановецького районного суду від 24 липня 2017 року в справі №602/171/2016, яким було зобов'язано її, повернути у володіння і користування держави в особі головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області земельну ділянку загальною площею 30.2306 га, кадастровий номер :01:001:0463, вартістю 908108,48 грн., що розташована за межами населеного пункту на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, а Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти від неї вказану земельну ділянку шляхом підписання акту прийому-передачі землі.

Вказаний виконавчий лист, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, заявниця вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки в ньому стягувачем зазначено відповідача по даній справі, а саме: Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, яке не отримувало в Лановецькому районному суді виконавчий лист та не зверталося до виконавчої служби із заявою про виконання судового рішення.

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року постановлено:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання задовольнити.

Визнати виконавчий лист №602/471/16-ц від 04 грудня 2017 року, виданий Лановецьким районним судом Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню.

Зобов'язати Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повернути оригінал виконавчого листа №602/471/16-ц від 04 грудня 2017 року до Лановецького районного суду Тернопільської області.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, заступник прокурора Тернопільської області подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Вказує, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів належного виконання рішення суду в частині фактичного повернення земельної ділянки.

В суді апеляційної інстанції представник Тернопільської обласної прокуратури підтримав апеляційну скаргу зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені наступні обставини.

04 грудня 2017 року Лановецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №602/471/16-ц по справі за позовом виконувача обов'язків керівника Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Сектор з питань державної реєстрації Лановецької районної державної адміністрації, Іванковецька сільська рада Лановецького району Тернопільської області, про скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі.

Згідно вказаного виконавчого листа зобов'язано ОСОБА_1, повернути у володіння і користування держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області земельну ділянку загальною площею 30.2306 га, кадастровий номер :01:001:0463, вартістю 908108,48 грн., що розташована за межами населеного пункту на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, а Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти від ОСОБА_1 вказану земельну ділянку шляхом підписання акту прийому-передачі землі.

На підставі виконавчого листа старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 11 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.02.2018 року індексний №114610370, право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 30.2306 га, кадастровий номер :01:001:0463, що розташована за межами населеного пункту на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, скасовано 20 лютого 2018 року.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Однак з даним висновком колегія суддів не погоджується.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

15 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист №602/471/16-ц, який пред'явлено до примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Статтею 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (ч. 4 ст. 432 ЦПК).

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, натомість встановивши, що відповідно до ст. 17 Закону України Про оренду землі об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендарю з моменту державної реєстрації права оренди, дійшов помилкового висновку про наявність передбачених ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, перелічені в ч.2 ст. 432 ЦПК України.

Матеріали справи не містять даних, що вказаний виконавчий лист видано помилково або відомостей про те, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Зважаючи на наведені норми, на доведення своїх посилань заявником не представлені до суду докази добровільного виконання рішення суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасування і у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року задовольнити.

Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в користь прокуратури Тернопільської області судові витрати в сумі 1762,00 грн. (тисячу сімсот шістдесят дві гривні), які перерахувати на р/р 4091 в ДКСУ в м.Київ, МФО 820172, отримувач коштів прокуратура Тернопільської області, .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року.

Головуюча Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О.Я.

ОСОБА_5