Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 373/576/18
Номер провадження 22-ц/824/1918/2018
Головуючий у суді першої інстанції О.І. Рева
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
11 грудня 2018 року місто Київ

Номер справи 373/576/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником ЛитвиненкоОленою Леонідівною

на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року, постановлену у складі судді Реви О.І. в приміщенні Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивованим тим, що 27.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.3, .2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Вказав, що Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 21.02.2018 року становить 11 621, 29 грн., з яких: 1 141,79 грн. заборгованість за кредитом, 5 045,81грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4 404,10 грн. пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 529,59 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначене Банк просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішення Переяслав - Хмельницького суду Київської області від 23 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк», через свого представника Литвиненко О.Л., подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, невірну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції, встановлюючи обставини справи та перевіряючи доводи позивача не врахував, що відповідач укладення договору не оспорював, а із розрахунку кредитної заборгованості наявної у матеріалах справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами і частково сплачував заборгованість, у тому числі за підвищеними процентними ставками, тобто погоджувався з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Відмовляючи у задоволенні позову, суд не взяв до уваги, що відповідач на відмову у наданні йому банківської виписки не покликався, а також не звертався до банку із заявою про розірвання договору. Суд безпідставно застосував до даних правовідносин правові позиції Верховного Суду України викладені у постанові від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15, у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15.

Відповідач ОСОБА_4 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» не скористався.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених Банком позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Так, частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Як вбачається із матеріалів справи, 27.12.2013 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському caйті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що за користування кредитом позивач нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Пунктом 1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.1.2.1.9 «Умов та правил надання банків послуг» власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку twww.privatbank.ual складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору у зазначеному вище порядку чинному законодавству України не суперечить.

В ході розгляду справи, позивачем надана до суду копія анкети-заяви з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані відповідача, адреса його проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки.

Сторонами при укладенні договору були обговорені істотні умови. Вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена на офіційному сайті Банку.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої зобов'язання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також інші кредитні зобов'язання за договором не виконав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., позичальник сплачує кредитору пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Оскільки відповідачем порушувалося зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», до яких він приєднався, то станом на 21.02.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 11621,29 грн., з яких 1 141,79 грн. - тіло кредиту, 5 045,81 грн. - відсотки за користування кредитом, 4 404,10 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 529,59 грн. - штраф (процентна складова).

Надана позивачем виписка з банківського рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), усі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Оскільки такий розрахунок заборгованості не спростований стороною відповідача, суд апеляційної інстанції бере його до уваги при визначенні розміру заборгованості.

Також позивачем доведено розмір відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, виходячи із процентної ставки за користування кредитом, встановленої договором.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що між банком та відповідачем, як позичальником, був укладений кредитний договір. Маючи зобов'язання перед банком щодо повернення кредитних коштів, відповідач належним чином їх не виконував, у зв'язку з чим має заборгованість по кредиту у розмірі 1 141,79 грн. та по відсотках за користування кредитом у розмірі 5 045,81 грн., зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також стягненню підлягає пеня у розмірі 4 404,10 грн.

Посилання суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання Анкети-заяви не вважається підписанням кредитного договору та не підтверджує факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору, не є обґрунтованими, оскільки за приписами положень ст. ст. 634, 638 ЦК України, підписавши Анкету-заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Стороною відповідача не надано у розпорядження суду належних та переконливих доказів, які б оспорювали факт укладення відповідачем кредитного договору, відкриття йому Банком рахунку та отримання кредитної картки. Також відповідач не оспорює факт укладення договору із позивачем. Як і факт отримання кредитних коштів.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем був підписаний договір б/н, за яким йому була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом у розмірі 4 000,00 грн. Із розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, у тому числі і відсотки за користування кредитними коштами.

Разом з тим, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, позовні вимоги про стягнення штрафів не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать вимогам закону.

Так, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд першої інстанції даних обставин не врахував та дійшов помилково висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, оскільки позивачем додано до позовної заяви докази на підтвердження зазначених у позові обставин, які суд вважав доведеними під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Натомість, стороною відповідача такі докази не спростовано.

Суд першої інстанції невірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, неповно дослідив наявні у справі докази і надав їм неналежну оцінку, невірно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив помилкове судове рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк».

Положеннями ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 1 762,00 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн., всього у сумі 4 405,00грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Литвиненко Оленою Леонідівною, задовольнити частково.

Рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат №3111, МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором б/н від 27.12.2013 року станом на 21.02.2018 року у розмірі 10 591,70 грн., з яких 1 141,79грн. - тіло кредиту, 5 045,81 грн. - відсотки за користування кредитом, 4 404,10 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат №3111, МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 405,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна