Справа № 740/911/18 Провадження № 22-ц/795/601/2018 Головуючий у I інстанції - Ковальова Т. Г. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

за участі: ОСОБА_3, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту (про припинення дії земельного сервітуту). У вимогах заявленого позову, з посиланням на приписи статті 102 Земельного кодексу України, позивач просила скасувати (припинити дію) постійний безоплатний сервітут на право ОСОБА_4 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 кв.м у межах внутрішнього двору, який на належній ОСОБА_5 та ОСОБА_3 присадибній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастовий номер НОМЕР_1, встановлено 07.06.2016 року апеляційним судом Чернігівської області. У обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_3 вказувала, що відповідач не користується земельним сервітутом, крім того, у випадку залишення сервітуту, існує загроза життю та здоров'ю позивача та членів її родини. Також ОСОБА_3 у позові зазначала, що з причини наявності сервітуту позивач позбавлена можливості розширити будинок господарською будівлею (прибудований гараж із майстернею), до якої можна зайти із середини будинку.

Оскаржуваною ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 21.03.2018 року та постановити нове рішення по суті вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена без дотримання норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, при цьому має місце недовідність висновків суду фактичним обставинам справи. ОСОБА_3 не погоджується із висновком оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відносно того, що у даному випадку має місце звернення позивача до суду з приводу спору, який вже розглянуто судом і вирішено по суті. При цьому доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції із заявою в порядку, визначеному положеннями ЦПК України, з метою захисту своїх порушених прав. ОСОБА_3 у доводах апеляційної скарги стверджує, що вона звернулась до суду з даним позовом до відповідача про скасування (припинення дії) земельного сервітуту, і вказані позовні вимоги ще не були предметом судового розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв'язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 21.03.2018 року.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв'язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 21.03.2018 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 379 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 21.03.2018 року, - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2018 року, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту, суд першої інстанції з посиланням на п.2 ч.1 статті 186 ЦПК України виходив з того, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.06.2016 року (а.с.5-14) встановлено на належній ОСОБА_5 і ОСОБА_3 присадибній ділянці постійний безоплатний сервітут на право ОСОБА_4 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 кв.м у межах внутрішнього двору. При цьому суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі зазначив, що із поданої ОСОБА_3 позовної заяви вбачається незгода з рішенням апеляційного суду, чи порядком його виконання, що фактично тягне за собою оскарження рішення або звернення із заявою про перегляд рішення. За даних обставин оскаржуваною ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2018 року на підставі п.2 ч.1 статті 186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21.03.2018 року не узгоджуються із приписами норм процесуального права, які регламентують спірні правовідносини.

Положеннями п.2 ч.1 статті 186 ЦПК України, на підставі якого судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту, визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.06.2016 року, на яке послався суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі (а.с.5-14), за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення довічного безоплатного сервітуту, треті особи - Ніжинська міська рада, ОСОБА_6, встановлено постійний безоплатний сервітут. А саме, судом встановлено на належній ОСОБА_5, ОСОБА_3 присадибній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № якої НОМЕР_1, постійний безоплатний сервітут на право ОСОБА_4 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 м2, у межах: від точки А до точки Б - 3,15 м, від точки Б до точки В- 9,36 м, від точки В до точки Г - 7,87 м, від точки Г до точки Д - 2,09 м, від точки Д до точки Е - 7,17 м, від точки Е до точки Ж - по довжині стіни гаражу, від точки Ж до точки А - 10,54 м. Суд зазначив, що дані межі прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком №4 до висновку судової земельно-технічної експертизи №С-163 від 30.07.2015 року, який виготовлено експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати.

Звертаючись у березні 2018 року до суду першої інстанції з позовною заявою до ОСОБА_4 (а.с.2-4), ОСОБА_3 на підставі приписів статті 102 Земельного кодексу України, яка регламентує припинення дії земельного сервітуту, у вимогах заявленого позову просила суд скасувати (припинити дію) постійний безоплатний сервітут на право ОСОБА_4 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 кв.м у межах внутрішнього двору, який на належній ОСОБА_5 та ОСОБА_3 присадибній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, встановлено рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.06.2016 року.

За даних обставин, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 21.03.2018 року відносно того, що позовна заява ОСОБА_3 містить в собі незгоду з рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.06.2016 року, чи порядком його виконання, що фактично тягне за собою оскарження рішення або звернення із заявою про перегляд рішення, не узгоджується із фактичними обставинами справи та приписами п.2 ч.1 статті 186 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положення ч.1 статті 4 ЦПК України регламентують, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить апеляційний суд розглянути її позовну заяву та ухвалити судове рішення по суті вимог заявленого позову. У вказаній частині вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції не вирішено питання про відкриття провадження у справі відповідно до статті 187 ЦПК України, та не розглянута по суті позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування земельного сервітуту.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2018 року, - скасуванню, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 березня 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.05.2018 року.

Головуючий:Судді: