АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/945/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах: Гончар Н.І., Храпка В.Д., Ювшина В.І.

за участю секретаря: Торопенко Н.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2001 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. В період шлюбу в них народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_7 залишився проживати з нею.

На даний час повнолітній син навчається на ІІІ-му курсі денної форми навчання у відокремленому структурному підрозділі агротехнічний коледж Уманського національного університету садівництва за кошти державного бюджету.

ОСОБА_6 стверджує, що оскільки ОСОБА_5 працездатний, має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, пов'язану з навчанням повнолітнього сина.

У зв'язку з чим просила суд стягнути аліменти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який навчається до досягнення ним двадцяти трьох років або до припинення чи закінчення навчання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу кожен місяць.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, щомісячно, починаючи з 21.02.2018 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу і просив суд, змінити рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року в частині розміру стягнення аліментів на утримання сина з ? частини заробітку на тверду грошову суму 800 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що районний суд не врахував його стан здоров'я, оскільки відповідач після ДТП та потребує постійного лікування.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Пунктом 2 частин 1 статті 176 так ст. 19 ЦПК України даний спір за ціною позову віднесений до категорії малозначних справ.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, є достатнім для потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує кошти на харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. 20 червня 2001 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу в них народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час повнолітній ОСОБА_7 навчається на ІІІ-му курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі Агротехнічний коледж Уманського національного університету садівництва за кошти державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 рік.

Згідно довідки, виданої ОСББ «Ромашка-Умань» в якій зазначено, що разом з позивачкою проживає та зареєстрований син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів :

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Вказане кореспондується з положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є потреба у зазначеній матеріальній допомозі саме у зв'язку з навчанням, та можливість її надання батьками.

Встановивши продовження навчання повнолітньої дитини та потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Розмір аліментів визначено з урахування принципу розумності та справедливості. Відсутність у відповідача можливості надавати таку допомогу не встановлена та апелянтом не зазначено.

Оскільки з позовом до суду першої інстанції звернулась матір ОСОБА_7 - ОСОБА_6, то на підставі частини третьої статті 199 СК України та враховуючи положення частини першої статті 13 ЦПК України саме на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання ОСОБА_7, який продовжує навчання.

За таких обставин апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін. Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі, про те що він матиме змогу сплачувати аліменти лише в твердій грошовій сумі, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції в частині розміру аліментів, оскільки ґрунтується лише на припущеннях. ОСОБА_5 на сьогоднішній день працює офіційно на посаді водія та отримує заробітну плату, яка за 6 місяців складає 20897,16 грн. А тому підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не вбачається.

Запропонований ним варіант стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно фактично відповідає ? частині його заробітної плати (3723 гривни нарахованої заробітної плати - 725,99 гривни обов'язкові платежі з доходу фізичних осіб = 2997,01 гривна : 4 = 749,25 гривни). Такий розмір аліментів на утримання повнолітнього сини, який продовжує навчання відповідає принципу розумності і добросовісності, відповідає інтересам сторін та не порушує права відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року - залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених пунктом пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Н.І. Гончар

В.Д.Храпко

В.І. Ювшин