РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 145/624/18

Провадження № 2/145/528/2018

17.05.2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог просить збільшити розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 24 вересня 2012 року з ОСОБА_3 на її користь на утримання дітей: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягуючи з відповідача на її користь на утримання вказаних дітей по 1250 щомісячно, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення ними повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що з дня ухвалення рішення Тиврівського районного суду від 24 вересня 2012 року, яким з відповідача на її користь на утриманні дітей було присуджено по 550 грн., матеріальний стан відповідача поліпшився, він працює неофіційно, на будівництві, отримує більшу заробітну плату, а прожитковий мінімум для дітей підвищився, діти ростуть, їх потреби збільшуються, щоденний різкий зріст цін та інфляцію аліменти в розмірі 1100 грн. не відповідають навіть мінімальним потребам дитини.

Відповідач аліменти сплачує не регулярно і цих коштів недостатньо для того, щоб забезпечувати дітей самим необхідним. Вона тимчасово не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми і їй важко належним чином забезпечити дітей, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Крім того, дочка - ОСОБА_4 - дитина-інвалід, вона важко хворіє на амбліопію високого ступеню лівого ока з неправильною фіксацією лівого ока, складний гіперметропічний астигматизм, синдром Стюрж-Вебера, вроджений неврит лицьового нерва зліва, рубцеві зміни вік, шкіри лоба, тому вона вимушена витрачати багато коштів на лікування та оздоровлення доньки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вказані позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, викладених в заяві.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що вона не одружена, офіційно не працює, здійснює догляд за дитиною інвалідом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом дитинства, проживає за рахунок тимчасових заробітків, працює різноробочою, де є можливість. Власної нерухомості, транспортних засобів немає. Наймає квартиру в м. Вінниця, за яку сплачує 2000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, пояснив, що власної нерухомості, транспортних засобів немає, проживає з своєю сімєю в будинку бабушки - ОСОБА_6, яка померла. Має дружину та дитину сина, який хворіє. Він не працює, дружина працює на станції Жмеринка ПАТ «УЗЕ», фізично здоровий, не інвалід.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити, виходячи з наступного.

Сторони по справі мають двох дітей: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про їх народження (а.с.3,4).

03.06.2008 року рішенням Тиврівського районного суду 24.09.2012 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 було присуджено аліменти в розмірі по 550 гривень на кожну дитину.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 499 від 20.04.2018 року (а.с.9).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із дня ухвалення рішення суду від 24.09.2012 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років сторін зріс з 1144 грн. на 1860 грн. ( ст.12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік").

Із збільшенням віку дітей зросли витрати на їх утримання, крім того, дочка сторін ОСОБА_4 дитина інвалід, на її лікування необхідні кошти, у відповідача є також дитина ОСОБА_4, 11.12.2012 року, який також хворіє, що стверджується висновком ЛКК від 26.09.2013 року, проте відповідач молодого віку, здоровий, працездатний, може працювати, а тому вбачаються підстави для збільшення розміру аліментів та визначення їх погодженому сторонами розмірі..

Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 258, 263, 264, 265, 299, 300ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України ст.ст. 141, 180, 183, 192 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 24 вересня 2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 1250 гривень, щомісячно, на утримання кожного із дітей: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до повноліття дітей.

Виконавчий лист Тиврівського районного суду № 223/1855/2012, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 24 вересня 2012 року, повернути до суду після завершення його виконання для приєднання до справи.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 ( сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання його в повному обсязі, тобто з 21 травня 2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.