Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 314/1787/17Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.
Пр. № 22-ц/778/962/18Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Крилової О.В., Кухаря С.В.

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні власністю

ВСТАНОВИВ:

У травня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:

- визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вільноандріївка, вул. Омельченко, буд. 25;

- виселити ОСОБА_2 з житлового будинку розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Вільноандріївка, вул. Омельченко, буд. 25, без надання іншого житла; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.07.2017 року провадження у цій справі було відкрито (а.с.19-20).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року (а.с. 73-74) в задоволенні клопотання відповідача та її представника про зупинення провадження у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 84-116) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою вищезазначене клопотання про зупинення провадження у цій справі задовольнити.

В автоматизованому порядку у цій справі визначено склад колегії суддів апеляційного суду: головуючий суддя (суддя - доповідач) Трофимова Д.А., судді Крилова О.В. та Кухар С.В. (а.с.118).

Ухвалою апеляційного суду (суддя доповідач Трофимова Д.А., а.с. 119) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача відкрито, дану справу призначено до розгляду (а.с.121).

В автоматизованому порядку 17 травня 2018 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у цій справі визначено ОСОБА_1 замість ОСОБА_7 у звязку із тривалою хворобою останньої (а.с. 1157-158).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.159) дану справу призначено до розгляду.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Оскільки, в силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання 22 травня 2018 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи, у тому числі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_8 через свого довірителя, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (а.с. 149-152) позивач ОСОБА_2 та представники останньої - ОСОБА_3 (довіреність, копія а.с.116) та ОСОБА_8 (адвокат, копія договору а.с. 138), позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 не зявилась.

При цьому, позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційному суду 21.05.2018 року клопотання (а.с. 160-163), в якому просила відкласти розгляд цієї справи апеляційним судом через те, що вона зацікавлена приймати особисту участь в розгляді цієї справи апеляційним судом, але вона не може зявитись до апеляційного суду у дане судове засідання через її перебування у цей день у службовому відрядженні у м. Харків, надала певні докази останнього.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2, а, відповідно, й представник останньої ОСОБА_8 завчасно ще 03 березня 2018 року (а.с. 150), а представник ОСОБА_3 06 березня 2018 року (а.с. 152) були повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи на 22 травня 2018 року.

Тому, ОСОБА_2 мала достатньо часу для того, щоб планувати своє відрядження та визначитись, хто з її представників буде (не буде) зявлятись у дане судове засідання до апеляційного суду у цій справі.

ОСОБА_3, хоча й не є адвокатом, але він був допущений в якості представника ОСОБА_2 у цій справі ще судом першої інстанції, а тому в силу вимог Перехідних положень Конституції України після 01.01.2018 року мав право приймати участь в апеляційному суді у судових засіданнях у цій справі також.

Апеляційний суд у цій справі не визнавав явку ОСОБА_2 чи її представників обовязковою у цій справі.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено, що предметом апеляційного оскарження у цій справі є не рішення суду першої інстанції за результатами розгляду цієї справи по суті, а лише ухвала суду першої інстанції (процесуальне питання з приводу вирішення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі), для розгляду якого ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, передбачає строк протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При цьому встановлено, що апеляційне провадження у цій справі було відкрито суддею-доповідачем ОСОБА_7 ще 14 грудня 2017 року.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду цієї справи апеляційним судом відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, за присутністю відповідача ОСОБА_5 та представника останнього за довіреністю (а.с.164) ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_5 та представника останнього - ОСОБА_9, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п.п 1, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі до розгляду іншої справи, керувався ст. ст. 201, 210 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із необґрунтованості останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд також виходив із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (27 листопада 2017 року).

Суд першої інстанції в оскаржуємій ухвалі у цій справі правильно зазначав, що остання не підлягає окремому від рішення оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки, ст. 293 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, яка було чинною у тому числі на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, визначено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, та остання до цього переліку не входить.

Проте, ухвалою судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_7 у цій справі від 14.12.2017 року (а.с. 119) апеляційне провадження у цій справі за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача на вказану ухвалу у цій справі було відкрито, враховуючи, що апелянт у своїй апеляційній скарзі посилався на рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2010 від 27 січня 2010 року, № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010 року та № 18-рп/2010 від 08 липня 2010 року та наполягав на тому, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком, коли таке оскарження заборонено законом.

Тому, у даному випадку апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на вищевказану ухвалу суду першої інстанції у цій справі розглядається апеляційним судом саме по суті.

Так, встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні питання правильно виходив із наступного.

Дана справа перебуває у провадженні суду першої інстанції, справа по суті судом першої інстанції ще не розглядалась.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 36) ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням від 03.08.2017 року про зупинення провадження у цій справі до розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності на частину майна (а.с. 26-27).

У судовому засіданні 27 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 вказане клопотання підтримали.

Відповідач ОСОБА_5 і представник останнього за довіреністю (а.с. 41) ОСОБА_10, а також третя особа ОСОБА_11 заперечували проти задовлення вищезазначеного клопотання.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 201 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 4 ч. 1 першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 157 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-923цс15.

Предметом розгляду даної справи (№314/1789/17) є усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном.

Предметом розгляду справи, на яку посилається відповідач (№314/1468/17), є встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною власністю, визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності.

Підставою для зупинення провадження у цій справі представник відповідача зазначає незавершення провадження у справі про визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на частку спірного майна.

Проте, проаналізував предмети спорів у справах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору в іншій справі про визнання права власності на частку будинку виключає можливість на підставі наявних доказів у цій справі самостійно встановити при розгляді цієї справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги та вирішити спір по суті.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не спростовують фактичних обставин цієї справи, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на процесуальному законі (чинному на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції) та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а лише відображають позицію відповідача, висловлену у цій справі, та яку відповідач ОСОБА_2 та її представник вважають єдино можливою та правильною.

Дійсно в силу вимог ст. 201 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку …цивільного судочинства.

Проте, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та представник останньої не довели у суді першої інстанції у цій справі саме неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої цивільної справи ЄУН № 314/1468/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу ОСОБА_12 про встановлення факту проживання однією сімю, визнання майна спільною власністю, визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності на частину майна, що перебуває в його провадженні, яка також перебуває у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області (суддя Кофанов М.В. а.с. 28-35).

Крім того, встановлено, що розгляд цієї справи, в якій відповідач та її представник просили на теперішній час зупинити провадження до розгляду іншої вищезазначеної цивільної справи, ще, навіть, не було розпочато судом першої інстанції по суті (не оголошено головуючим змісту позовних вимог позивача у цій справі, не заслухано пояснень всіх осіб, які беруть участь у справі, не досліджено доказів, наявних у матеріалах цієї справи, не вирішено всіх клопотань всіх осіб, які беруть участь у цій справі, тощо).

Оскільки, встановлено, що розгляд цієї справи, призначений судом першої інстанції вперше на 03.08.2017 року (а.с. 44), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_13 про його відкладення перед початком розгляду цієї справи по суті.

Розгляд цієї справи, призначений судом першої інстанції на 03.10.2017 року (а.с. 55), не відбувся та був відкладений через неявку позивача у цій справі.

Розгляд цієї справи, призначений судом першої інстанції на 02.11.2017 року (а.с. 62), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання третьої особи у цій справі про його відкладення (а.с. 61).

У судовому засіданні 27.11.2017 року (а.с. 75) суд першої інстанції відклав розгляд цієї справи до початку розгляду цієї справи по суті одразу після вирішення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі оскаржуємою ухвалою.

Суд першої інстанції може зупиняти провадження у цій справі до розгляду іншої цивільної справи, якщо дійсно буде встановлено неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої цивільної справи, за умови, що неможливо вирішити питання про обєднання цих справ в одне провадження в одному суді в одного судді, а також, коли у цій справі судом першої інстанції здійснено всі можливі процесуальні дії для її розгляду по суті, а саме: оголошено головуючим зміст позовних вимог позивача у цій справі, всі особи, які беруть участь у справі, надали суд першої інстанції свої пояснення з приводу позову позивача у цій справі, судом досліджено наявні у цій справі докази сторін та матеріали справи, а також вирішено всі інші клопотання сторін у цій справі тощо.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що підстави для зупинення провадження у цій справі, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, дійсно були відсутні у цій справі станом на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (27 листопада 2017 року), а тому суд першої інстанції правильно вважав клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі необґрунтованим та відмовив у задоволенні останнього.

Проте, відмова у задоволенні вищезазначеного клопотання представника відповідача не перешкоджає останньому у подальшому заявляти таке клопотання у цій справі в разі відпадіння підстав, які були підставою для відмови в його задоволенні ухвалою суду першої інстанції у цій справі 27.11.2017 року.

Вимоги апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 щодо постановлення апеляційним судом нової ухвали, якою вищезазначене клопотання про зупинення провадження у цій справі задовольнити, взагалі знаходяться поза межами компетенції апеляційного суду, передбаченої ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_4 будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с. 83), сплаченого нею при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 201, 210 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384, п.п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 22.05.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_14ОСОБА_15