Справа № 357/1475/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів, зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за прострочення сплати аліментів, зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат, мотивуючи тим, що вона з 10 лютого 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року з відповідача по справі ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.05.2014 року до досягнення ним повноліття. Станом на 31.12.2017 року у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 34 864,00 грн., згідно довідки, виданої Білоцерківським районним відділом ДВС від 26.01.2018 року. Позивачка вказує, що їхній син ОСОБА_4 відвідує в позашкільний час платні заняття з англійської мови, потребує коштів на їх оплату, харчування, проїзд, зошити та інше. Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг по аліментах в сумі 34 864,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 13.05.2014 року по 31.12.2017 року в сумі 34 864,00 грн.; змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог де уточнила розмір пені, яку просила стягнути у розмірі 10 632,00 грн. та додатково просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на відпочинок в Туреччині у розмірі 13 900,00 грн.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Оглянувши позовну заяву та додатки до неї, зясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 лютого 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №033907. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2014 року у справі №357/6188/14-ц шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ОК №065953.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року у справі №357/6187/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.05.2014 року до досягнення ним повноліття.

Станом на 31.12.2017 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 34 864,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 26.01.2018 року, виданої Білоцерківським районним відділом ДВС.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «ОСОБА_5 Тревел» 15 червня 2017 року укладено договір №202 на туристичне обслуговування за умовами якого позивачка отримала туристичний продукт на двох осіб до Туреччини, з вартістю путівки 27 800,00 грн., що підтверджує зазначений договір. ОСОБА_2 надав свою згоду на таку подорож, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 16 червня 2017 року.

Оскільки сторонам не вдалося вирішити спір у позасудовому порядку, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не оспорює визначений державним виконавцем розмір утвореної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 34 864,00 грн., вказана сума не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Утворена з вини відповідача ОСОБА_2 заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобовязання.

Згідно із ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Позивачкою визначено розмір пені у розмірі 10 632,00 грн., про що надано відповідний розрахунок. Відповідач не надав суду доказів на його спростування, як і не надав альтернативний розрахунок, тому суд вважає, що зазначена суму пені підлягає стягненню з відповідача.

Підстави для зміни розміру аліментів визначені законодавцем у ч.1 ст.192 СК України, яка регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Предметом доказування для позивача у справі про зміну розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який вже присуджено за рішенням суду.

Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

В даному випадку, визначена судовим рішенням від 24.07.2014 року у справі №257/6187/14-ц тверда сума аліментів у розмірі 800,00 грн. щомісяця вочевидь не відповідає фактичним потребам дитини, тому розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 слід змінити на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені у постанові від 13 вересня 2017 року №6-1489цс17.

ОСОБА_1 належними доказами довела понесені додаткові витрати на оздоровлення сина ОСОБА_4 в Туреччині, що підтверджується Договором №202 на туристичне обслуговування за умовами якого позивачка отримала туристичний продукт на двох осіб до Туреччини, з вартістю путівки 27 800,00 грн. Отже, половина понесених позивачкою додаткових витрат підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 819,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180,182,184,185,192 СК України, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 13.05.2014 року по 31.12.2017 року в сумі 10 632,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 13 900,00 грн.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, визначених за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 року у справі №357/6187/14-ц на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір на користь Держави у розмірі 2 819,20 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуте за заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 04.05.2018 р.

СуддяОСОБА_6