Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Філіпповій О.В., Горбані О.В.,

за участю: представника позивача - Гавкалюка В.В.,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (надалі ПАТ «Центренерго») до ОСОБА_3 про захист ділової репутації юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ПАТ «Центренерго», інформацію, поширену під час прямого ефіру на передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» народним депутатом України ОСОБА_3, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3» та ІНФОРМАЦІЯ_5; 5) зобов'язати народного депутата України ОСОБА_3 протягом одного місяця з дня набрання рішення законної сили оприлюднити за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 спростування наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_7 зобов'язати народного депутата України ОСОБА_3 протягом одного місяця з дня набрання рішення законної сили на передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» спростувати недостовірну інформацію, яка була ним поширена, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_8».

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року провадження у вищевказаній справі було відкрито.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2017 р. вищевказану справу передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 р. на передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на 33 мінуті 3-го часу прямого ефіру відповідач у справі - народний депутат України ОСОБА_3 оприлюднив, начебто, смс-повідомлення від громадянина ОСОБА_4, адресовану громадянину ОСОБА_6 такого змісту: «-ІНФОРМАЦІЯ_10.». На наступний день ІНФОРМАЦІЯ_11 р. об 11.15 год. та 17.54 год. відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» (за вищевказаним посиланням) розмістив 2 повідомлення (публікації) такого змісту: 1 повідомлення - «ІНФОРМАЦІЯ_12 Ці публікації є доступними для усіх користувачів соціальної мережі «Фейсбук» та веб-сайту «НашіГроші». Позивачу про ці публікації стало відомо з соціальної мережі «Фейсбук». Позивач вважає, що вищевказані публікації містять недостовірну інформацію, яка принижує ділову репутацію юридичної особи, яка є стратегічним підприємством державного сектору економіки України, оскільки є неперевіреною відповідачем, не відповідає дійсності як про вартість отриманого газу, так і в контексті порівняння з граничною ціною газу для промисловості, встановленої НКРЕП на літо 2015 р. Зазначає, що формування ціни на газ на підприємстві, здійснюється відповідно до норм чинного законодавства. Стверджує, що право позивача на недоторканість ділової репутації порушено, а тому позивач просить припинити дії, які порушують право, шляхом спростування недостовірної інформації.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що передача «ІНФОРМАЦІЯ_2» виходила на каналі «3S.tv», який припинив своє мовлення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, надавши письмові заперечення, посилаючись на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з інформацією, викладеною у публікаціях засобів масової інформації, а саме сайтів «Наші Гроші» та «KyivPost.com.ua». Саме ними була поширена інформація ІНФОРМАЦІЯ_9 р., а відповідач лише прокоментував вказані повідомлення, здійснивши на них відповідне посилання. Також зазначає, що позивачем взагалі не доведено сповіщення інформації, оскільки він взагалі ставить під сумнів, що його довіритель ОСОБА_3 взагалі приймав участь ІНФОРМАЦІЯ_9 р. в ефірі передачі ІНФОРМАЦІЯ_17.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України.

Сторона позивача стверджує, що поширення інформації відбулось ІНФОРМАЦІЯ_9 р. під час прямого ефіру у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка транслювалась на каналі «3S.tv», що припинив своє мовлення згідно рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 636 від 20.04.2017 р. «Про анулювання ліцензії на мовлення ТОВ «ТРК «Всесвітня інформаційна служба».

Відповідно до ст.48 ч.4 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» запис передачі у незмінній формі зберігається протягом 14 днів з моменту розповсюдження.

Статтею 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» передбачено право громадянина або юридичної особи вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи та право на отримання копії запису фрагменту з відповідною оплатою.

Позивач відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» не скористався своїм правом вимоги до телерадіооргнацізації про спростування поширених у її програмі відомостей та не просив надати фрагмент запису передачі.

Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.78 ч.1 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічна норма містились в ЦПК України (2004 р.), що був чинним на час звернення позивача до суду, - ст.59 ЦПК України.

Відповідно до ст.27 ч.2 ЦПК України (2004 р.) особи, які беруть участь в справ позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводилось - до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, попереднє судове засідання у даній справі не проводилось, до початку розгляду справи по суті (в підготовчій частині судового засідання) 31.10.2017 р. представником позивача не було заявлено клопотання про долучення до справи диску з записом програми і не зазначено про те, щоб суд прийняв до уваги, що такий диск буде поданий в зв'язку з тим, що підприємством вчиняються дії щодо його отримання.

Відповідно до ст.83 ч.5 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду справи не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Клопотання про долучення диску з записом програми, отриманого від ТОВ «ТРК «Всесвітня інформаційна служба» лише 31.01.2018 р., представник позивача заявив в судовому засіданні 26.04.2018 р. (на стадії закінчення з'ясування обставин по справі і перевірки їх доказами), при цьому представником позивача не повідомлено суду про будь-яку поважність причин його неподання або неповідомлення про нього в судовому засіданні 31.10.2018 р.

А відтак суд не приймає до уваги як доказ наданий в судовому засіданні 26.04.2018 р. вищевказаний диск, оскільки він є недопустимим.

Інших доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 брав участь ІНФОРМАЦІЯ_13 р. під час прямого ефіру у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка транслювалась на каналі «3S.tv», представником позивача суду не надано.

Сторона відповідача не оспорює, що веб-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 належить відповідачу у справі ОСОБА_3

Як вбачається з роздруківки, датованої ІНФОРМАЦІЯ_14, але без зазначення року, з даного сайту, наданої представником позивача, відповідач вказує на те, що «вчора в ефірі «ІНФОРМАЦІЯ_2» він показав смску від ОСОБА_4».

На підставі ст.81 ч.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

А відтак в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт розповсюдження будь-якої інформації відповідачем щодо позивача в даній програмі.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію ПАТ «Центренерго», інформацію, поширену під час прямого ефіру на передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» народним депутатом України ОСОБА_3, а самеІНФОРМАЦІЯ_3 слід відмовити, оскільки вони є недоведеними.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформації, поширеної в соціальній мережі «Фейсбук» за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, суд виходить з такого.

Щодо доводів позивача та заперечень відповідача про поширення відповідачем недостовірної, на думку позивача, інформації, а також зупиняючись на питанні, чи є викладена інформація фактичним твердженням чи оціночним судженням, суд звертає увагу на таке.

У відповідності до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до ст.277 ч.4 ЦК України здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Сторона відповідача не оспорює, що веб-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 належить відповідачу у справі ОСОБА_3, та зазначає про те, що інформація, яка розміщена на неї ІНФОРМАЦІЯ_11 р., є перепублікація з веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_15/).

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам дано роз'яснення, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного

матеріалу та власник веб-сайта.

Крім того, суд вважає, що інформаціяІНФОРМАЦІЯ_4, яка розміщена в соціальній мережі «Фейсбук» за веб-адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 та яку позивач просить визнати такою, що принижує ділову репутацію позивача, не підлягає оцінці такою, оскільки зазначена інформація не може бути перевірена на її достовірність (кому був поставлений газ, чи є ці показники відставанням (або перевищенням) запланованих, тощо).

Крім того, суд вважає, що поширена в соціальній мережі «Фейсбук» за веб-адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 інформація, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_16» не може бути оцінена як така, що принижує ділову репутацію позивача, оскільки зі змісту даної інформації не вбачається її належність щодо саме позивача.

Отже, провівши системний аналіз діючого законодавства України, взявши до уваги відповідну судову практику та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, вивчивши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків, що в ході судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширенні інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. А відтак в задоволенні вимог в частині визнання інформації такою, що є недостовірною та принижує ділову репутацію ПАТ «Центренерго», слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в частині визнання інформації такою, що є недостовірною та принижує ділову репутацію позивача, то і в задоволенні вимог про зобов'язання відповідача спростувати вищевказану інформацію також слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не засновані на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 32, 34 Конституції України, ст.ст.91, 94, 200, 201, 277 ЦК України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про телебачення та радіомовлення», керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Козацька, 120/4, літ.«Є»; ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) про захист ділової репутації юридичної особи - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова